34 16 
lignende Former, som frembyde sig for Tanken. Hvorvidt man vil kunne paapege endnu 
flere Forskjelligheder mellem Ophiarachna og Pectinura end de anførte, maa jeg lade hen- 
staae uafgjort, saalenge ikke flere Arter af den sidste Slægt staae til min Raadighed end de to 
oftere nævnte (P. stellata og gorgonia); maaskee kunde Mundskjoldene, hvis Form hos 
Oph. incrassata er temmelig forskjellig fra de nysnævnte Pectinurers, .afgive saadanne. 
Jeg skal endnu — uden at lægge særdeles Vægt derpaa — anføre, at hos Oph. incrassata 
sidder der over den uparrede Mundpapil endnu en eller to Papiller, som gjennem den umiddelbart 
derpaa følgende, underste spidse Tand danne Overgangen til de andre bredere Tænder — 
altsaa et Slags «Tandpapiller», skjøndt ikke af samme Slags som hos Ophiocoma, Ophiothrix 
0.8.v.; og at der i Dybden af hver Mundvig sees ikke mindre end 3 Papiller paa hver 
Side (hos P. stellata 0. s. v. kun 1). Mere Vægt lægger jeg imidlertid paa den forskjellige 
Udvikling af Armpiggene og — hvad dermed følger — af Armsidepladerne, som antyder, at 
Ophiarachna og Pectinura tilhøre de to forskjellige Sider eller Grupper af Ophiuridernes 
Række, som jeg tidligere har havt Leilighed til at fremhæve, de to gamle Agassizske Slægter 
Ophiura og Ophiocoma. Ophiarachna incrassata vilde for L. Agassiz været en Ophiocoma, 
Pectinurerne derimod Ophiura-Arter. Snarere end for beslægtede kunde man betragte dem 
som analoge i Henseende til Skivebekledning, Mundskjoldenes Deling o. s. v. indenfor 
hver af de to Rækker, hvori Slangestjernerne habituelt temmelig skarpt klove sig: dem 
med de svage og dem med de stærke Armpigge. Nærmere at bestemme Ophiarachna- 
Slægtens systematiske Plads — Pectinurernes er antydet ovenfor — er maaskee endnu for 
tidligt; thi der er aabenbart endnu mange Combinationer af Slegtsmærker at opdage indenfor 
Ophiurernes Orden. I et senere Afsnit vil jeg imidlertid forsøge en Sammenstilling af de 
hidtil kjendte Slægter efter den naturlige Methodes Grundsætninger, og da ogsaa prøve at 
anvise Ophiarachna en foreløbig Plads. 
Anm. Af Slægten Ophiarachna (s. str.) har Museet i den senere Tid erhvervet sig en ny Art 
fra Fidji-Øerne i Sydhavet (gjennem «Museum Godeffroy»), hvilken jeg benytter denne Leilighed 
til at beskrive i al Korthed under Navn af Ophiarachna affinis. Den staaer vistnok meget 
nær ved O. incrassata, men adskiller sig strax fra denne Art ved et større Antal Arm- 
pigge; medens man selv hos meget store Exemplarer af O. incrassata kun træffer 4 og 
ofte kun 2 eller 3, er der hos det meget mindre Exemplar af Ophiarachna affinis gjennem- 
gaaende 5 eller 6. De andre Forskjelligheder, som man iagttager imellem dem, kunde vel 
tildeels nok beroe paa en Forskjel i Alder, hvis den sidstnævnte Art opnaaer en lignende 
Størrelse som den førstnævnte, der er den største Ophiuride, som er mig bekjendt. 
sammenligne med Ophiocomerne. — Det er ogsaa let forklarligt, at v. Martens kunde miskjeude 
Berliner-Museets Ophiarachna incrassata fra Cap York (den samme Localitet, hvorfra vor Samlings 
ene Exemplar er, det andet er fra Fidji-Øerne) og beskrive den som en ny Ophiocoma-Art (0. ocellata 
v. M.) (Monatsberichte d. K. Akad. d. W. Berlin 1867, S. 345). 
