17 35 
Skivens Tvermaal er 15™™, de ret kraftigt byggede Arme 65— 70" m, altsaa mellem 
4 og 5 Gange saa lange. Skælbeklædningen er meget fin, Radialskjolde sees ikke, selv om 
den fine Kornbeklædning er afslidt paa de Steder, hvor de skulde søges. Derimod kan der, 
som saa ofle hos Slangestjernerne, forfølges en Række Randskel langs med Skivens Rand 
fra den ene Arm til den anden, hvilke Skæl dog maaskee mindre blive synlige som noget 
særeget ved deres Størrelse end derved, at Skælleiet oven- og nedenfor dem vender i to 
forskjellige Retninger. Skivens Skæl- og Kornbeklædning fortsætter sig lidt ud paa Grunden 
af hver Arm, saaledes at den inderste eller de to inderste Armrygplader paa Siderne 
omfattes deraf. Mundskjoldene ere næsten ovale, lidt kantede, lidt mere lange end 
brede; en Tverlinie deler dem i et mindre ydre og et større indre, næsten femsidet Stykke: 
det egentlige Mundskjold. Der er 8 Mundpapiller paa hver Side, af hvilke den inderste 
egentlig sidder under Tænderne; men desuden sees der ofte en tredie uparret eller egentlig 
Infradentalpapil, dog synes den ikke at være aldeles constant. I Dybden af Mundvigene 
sees en dobbelt Mundfodspapil. Tænderne ere brede. Armenes Rygplader ere hvælvede, 
bredt sexkantede, dobbelt saa brede som lange, i Armspidserne næsten hjertedannede; Bug- 
pladerne kun lidet mere brede end lange, udadtil begrændsede af en Bue, hvilken buede 
Rand griber lidt ind i, men tillige hæver sig lidt op over den næste Armbugplade; mod 
Spidsen af Armene blive de først langstrakte, næsten ovale, tilsidst pæreformige. Under 
Lupen vise alle Armpladerne en kornet Skulptur. Armpiggene ere fladt kegledannede, 
smallere mod Spidsen end ved Grunden, 5 eller 6 i Tallet, tætstillede, omtrent lige lange og saa 
lange som 11—2 Armled; de ere tæt tiltrykte (ikke strittende), og Sidepladernes Rande ikke 
kølagtigt udviklede"). To Fodpapiller. — Paa Skiven er der Spor til lignende lyse Draabe- 
pletter og Marmoreringer som hos Ophiarachna incrassata; paa Armenes Ryg vexle sorte 
Bælter, omfattende 219—4 Plader, med lysere paa omtrent to, og det samme gjentager sig 
svagere paa Undersiden. Armpiggene ere ligeledes tegnede med afvexlende lysere og 
mørkere Ringe, men disse ere selvfølgelig meget smalle. 
I en lille Ophiuride fra Fidji-Øerne, hvoraf Museet har erhvervet sig to Exemplarer 
fra «Museum Godeffroy» i Hamburg, mener jeg at gjenkjende saavel Ophiopeza fallax Peters”), 
1) Det synes dog hoist rimeligt, at dette kun er en Følge af individets Ungdom, og at et udvoxet 
Exemplar i denne Henseende som i andre vilde frembyde stor Lighed med O. incrassata. Saaledes 
troer jeg i det mindste, at den Inconsequents vil kunne udjevnes, som der maa synes at være deri, 
at Arten mangler et af de Mærker, som jeg ovenfor har udhævet som tilnærmelsesvis bestemmende 
Slægtens Plads i Systemet. 
Archiv f. Naturgeschichte 1852 (XVIII) S. 84. Mod denne Bestemmelse vil det ikke kunne gjøres 
gjældende, at den geographiske Afstand mellem Mozambik og Fidji-Øerne er for stor til at 
samme Art ret vel kunde antages at findes begge Steder; thi af de 10 andre Ophiurider, som Peters 
nævner fra Mozambik, er der kun to, som endnu ikke ere kjendte fra det stille Hav, nemlig Ophio- 
2 
— 
