23 A 
annulata 7. Tr. — giver mig Anledning til at fremsætte nogle Bemærkninger om Slægten 
Ophiomastix. Den ligner meget en langarmet Ophiocoma: Formen af Mundskjoldene, af 
Mund-, Tand- og Fodpapillerne, af Armpladerne, af de 3—4 glatte, lange og smækkre, 
noget sammentrykte Armpigge, alt dette stemmer med Ophiocoma; men Skiven er tæt besat 
overalt baade paa Ryg og Bug med Pigge af en ganske lignende Form som Armenes, om end 
flere Gange mindre. (Hos O. venosa ere de meget færre og ganske lave, stundom mangle 
de ganske). Medens der hos den udvoxne O. annulata ovenover de 3 Armpigge, skjøndt 
kun paa enkelte Led hist og her, sidder en meget større og ved sin Form udmærket kølle- 
formig Pig, der er tykkere i den frie Ende og der i Reglen opløser sig i flere korte, stumpe 
Forlængelser, mangler her denne øverste kølleformige Pig, som ellers ansees for charak- 
teristisk for Slægten, eller rettere: den øverste Armpig har her endnu ikke antaget 
Kølleformen; kun paa enkelte Steder er den lidt bredere i Spidsen og viser ligesom en 
svag Antydning til at ville dele sig. (Skjøndt Armpigge med et saadant kløvet Køllehoved 
ikke ere bekjendte hos nogen Ophiocoma-Art, er det jo netop et gjennemgaaende Træk hos 
en Gruppe af Arter indenfor denne Slægt (O. scolopendrina, crassispina, Riise’, æthiops 
0.S.v.), at den øvre Armpig, ikke paa hvert Led, men med visse Mellemrum, i Armens indre 
Deel opnaaer en usædvanlig Udvikling i Henseende til Størrelse og Form, dog kun hos det 
heelt udvoxne Dyr). Skivetvermaal 14™", Armlengden henved 100™, Armpiggene 5™™, 
Farven brungul med morkebrune Tegninger, som danne Prikker og Linier paa Skivens Bug- 
side, Ringe paa Piggene, punkterede Linier paa Bugpladerne, og paa Armenes Ryg en Rekke 
smukke lyse Rudefigurer paa mork Grund. 
Da jeg har kunnet sammenligne Nikobar-Exemplaret med et fuldt udvoxet fra 
Keeling-@en (Skivetvermaal 22%), som endogsaa i Farvelegningen stemmer med det 
beskrevne (med den Undtagelse, at Tonen falder mere i det violette), men har de af M. Tr. 
beskrevne, eiendommelige, ovre, kolledannede Armpigge, er det altsaa godtgjort, at disse kun 
kunne regnes til Slægtens charakteristiske Mærker med den Indskrenkning, at de savnes 
(eller kunne savnes) hos Exemplarer, som ikke ere aldeles udvoxne, skjondt de i alle 
andre Henseender ville gjøre Indtrykket af at vere det. Men end ikke med denne ind- 
skrænkning er denne den øverste Armpigs Kølleform constant hos Ophiomastix-Slegten. Hos 
tre lige store Exemplarer af O. venosa finder jeg den vel udviklet hos det ene, mindre hos det 
andet og slet ikke hos det tredie, hvor den ikke er mere forskjellig fra de andre Armpigge, 
end det pleier at være Tilfældet hos Ophiocomerne. Forskjellen fra disse skulde maaskee 
derfor mindre søges i de to nævnte positive Charakterer — den øverste Armpigs Kølleform 
og Skivens Pigbesætning — thi de kunne begge mangle, som vi have seet, om end maaskee 
mere undtagelsesvis, end i den negative, den manglende Kornbeklædning paa 
Skivens Ryg. I alle andre Henseender slutte disse to Slægter sig meget noie sammen, og 
forsvinder endogsaa denne sidste Charakteer, gives der med andre Ord Ophiomastix-Arter 
