29 47 
O. scabra. Radialribberne kunne forfølges under Huden, men komme forresten ikke 
til Syne. Den største Deel af Skivens Bugside optages af Mundskjoldene og de andre 
Munden umiddelbart omgivende Dele. Mundskjoldene ere bredt tresidede, deres ydre 
Side noget udbuet, de to indre, som støde sammen under en meget spids Vinkel, noget 
indbuede; et af dem er mere rudedannet, men de ere alle mindre end Sidemundskjoldene, 
som have en langstrakt, af rette Linier begrændset Form, ligge parallelt med Mund- 
skjoldenes indre Sider og støde sammen i deres fulde Brede indenfor disses Spidser, men 
ikke udenfor Mundvigene. Ved hver Side af disse findes 3 spidse Mundpapiller og paa 
hver Kjæbe en Række stærke Tænder. Armenes Leddeling er skarpt udpræget; i en 
temmelig kort Afstand fra Skiven blive de tynde og perlesnordannede. Armpiggene ere 
tynde og af den hos unge Ophiacanther sædvanlige glasagtige Beskaffenhed; begge Pig- 
rækker støde i Armens indre Deel umiddelbart sammen paa Rygsiden, saa at de kun 
danne een sammenhængende Tverrække; deres Antal er her syv paa hver Side, længere 
ude aftager det til fem, og der adskilles Pigrækkerne af en lille rudeformig Armrygplade, 
som hindrer dem i at komme i fuldstændig Berøring med hinanden. I Armens inderste 
Deel synes derimod Rygpladerne at være fuldstændigt fortrængte af Sidepladerne; dog har 
jeg paa det allerinderste Armled, nærmest ved Skiven, igjen iagttaget en lille Armrygplade. 
Det er den stærke Udvikling af den ophoiede Deel af Sidepladerne, som bærer Armpiggene, 
i Forbindelse med den stærke Indknibning af de langstrakte Armled mellem Pigkammene, 
som giver Armenes ydre Deel det omtalte perlesnorlignende Udseende. Piggenes Længde 
synes at have været i Gjennemsnit det dobbelte af Armleddenes eller noget mere; dog er 
den underste endeel kortere. Ved Siden af den findes een Fodpapil, saavel i Armenes indre 
som i deres ydre Deel. Armbugpladerne ere nærmest ved Skiven kantet-ovale, omtrent 
dobbelt saa brede som lange, og deres indbyrdes Afstand — som sædvanligt adskilles de 
nemlig af Sidepladerne — er omtrent lige stor med deres Længde; længere ude ere de 
omtrent lige lange og brede og deres indbyrdes Afstand meget større end deres Længde. 
— Skivens Tvermaal er kun 3%: Armenes Længde har ikke været betydelig. 
Det foreliggende eneste Exemplar af Ophiacantha pentacrinus er uden Tvivl temmelig 
ungt; det er rimeligt, at naar et voxent bliver Gjenstand for Undersøgelse, vil adskilligt i 
ovenstaaende Charakteristik blive at ændre eller udfylde, og jeg betragter derfor selv kun 
som foreløbig den her givne Beskrivelse af en Form, af hvilken det neppe vil være let at 
skaffe nye Exemplarer tilveie, men som ved sin Forekomst gjør Krav paa nogen Interesse. 
I Anledning af det foranstaaende Bidrag til Slægten Ophiacantha kan en Bemærk- 
ning om Asterias tricolor Aëgd. og dens formeentlige Henførelse til den samme Slægt 
maaskee her finde en passende Plads. 
Som bekjendt findes der i det af Abildgaard udgivne tredie Hefte af «Zoologia 
Vidensk. Selsk, Skr., 5 Række, naturvidensk, og mathem. Afd, 8 Bd, Il. 7 
