60 42 
rustet paa samme Maade. Mundskjoldene have den sædvanlige Form, bredt-ovale med frem- 
springende Spids indvendig. Armene ere forholdsvis korte, Rygpladerne af den sædvanlige 
Oxeform: stærkt rudeformige med afstumpet Inderhjorne, noget mere brede end lange, Bug- 
pladerne brede, tilnærmelsesvis firkantede, Armpiggene inderst 7, i nogen Afstand fra Skiven 
5 eller 6, korte, plumpe, butte, noget fladtrykte, med talrige fine Spidser paa alle Sider; den 
underste aldeles rudimentær, den længste (i Almindelighed den næstøverste) saa lang som 
3 Armled; en lille, men dog tydelig. Fodpapil. Farven rødlig, Skivens Omkreds sortladen, 
hvert 4de eller 5te Armled mørkere, de mellemliggende Led i Armenes ydre Deel. blaalige 
— begge Dele med fine hvide Tegninger. 
i. Ophiogymna elegans Zgm. Museet har længe besiddet et af Hugh Cumming 
skænket Exemplar af en Ophiogymna — d. v. s. en Ophiothrix, hvis Skive hverken er 
besat med Torne eller Børster, men dækket af en blød Hud, som endog overtrækker de 
store Radialskjolde paa en lille, skarpt begrændset Deel af disse nær, nemlig deres ydre 
Vinkel, nærmest ved Armene. Jeg er ikke aldeles vis paa, at Arten er den samme som 
Ljungmans; i al Fald er der et Par Forhold ved den, som jeg ikke finder omtalte, 
skjøndt de fortjene at fremhæves, eller som ikke ganske stemme med Beskrivelsen. Den tilsyne- 
ladende nøgne og bløde Skivehud viser sig ved Indtørring at indeholde haardere (kalkagtige?) 
Concretioner; Sidemundskjoldene ere smaa, støde ikke sammen, men ligge mere paa Siden 
af Mundskjoldene end indenfor dem («adoralia magna intus sese tangentia» Zgm.); Armpiggene 
ere korte, butte, rue, 6 i Tallet, de underste meget korte, de 3 overste lige lange (eller den 
øverste atter noget kortere), i Armens indre Deel omtrent saa lange som Armen er bred, 
i den ydre forholdsvis noget længere. Bugpladerne ere ottekantede; egentlige Armrygplader 
synes at mangle, i dets Sted er Armryghuden afdeelt i en Mangfoldighed af 
kantede Smaaplader, omtrent som hos en Ophiomyxa eller Asterophyton. Selv om 
den her beskrevne Art er forskjellig fra Ljungmans (hvad adskilligt tyder paa), maa 
den sidstnævnte Eiendommelighed dog rimeligvis være charakteristisk for Slægten i dens 
Heelhed og antages at være overseet hidtil, hvorfor jeg herved har villet henlede Opmærk- 
somheden paa den. 
8. Asteromorpha Steenstrupü Ltk., en ny Slægt og Art af de greenløse 
Euryaliders Gruppe. 
Ved Professor Ørsteds Reise til Vestindien og Central-Amerika forøgedes de green- 
lose Euryaliders Gruppe, som tidligere kun bestod af den nordiske Asteronya Loveni, med 
Cg et me 
