49 67 
sig noget til den ovenfor beskrevne Form, hvor det tætte Korndække fuldstændigt manglede, 
men var erstattet ved en Udvikling af store isolerede Pigge paa nøgen Bund. Men da man 
kjender dette piggede Medusahoved (A. Agassizii Stmps.: «talrige korte kegledannede Pigge 
ere spredte uregelmæssigt over Radialribberne; Mellemrummene mellem disse ere nøgne 
eller bære kun meget faa, korte Pigge») fra et sydligere Bælte af Amerikas Østkyst (fra 
Gaspé til Cap Cod), hvorfra Lyman har undersøgt en stor Mængde Exemplarer uden at 
anføre nogen auden Variabilitet hos Arten end den sædvanlige Aldersforskjel mellem Ungerne 
og de Voxne, og uden at man hidtil har fundet den ægte A. eucnemis sydligere end ved 
Caribou-Island (Sydspidsen af Labrador), kan der neppe være nogen Tvivl enten om Artens 
Selvstændighed eller om, at denne Art findes, om end sjeldnere, ved Siden af den mere arktiske 
A. eucnemis ogsaa i Grønland"), ligesom f. Ex. Psolus phantapus findes der, om end sjeld- 
nere, ved Siden af Psolus Fabricii. — Men A. Agassizii synes ogsaa at leve paa den mod- 
satte Side af Atlanterhavet, ved Skandinaviens arktiske Kyster. I Bergens Museum opbevares 
en stor Asterophyton fra Vadsø (Finmarken), om hvilken jeg har optegnet, at den er «glat 
paa Ryggen, saavel paa Ribberne som mellem disse, men med enkelte smaa Pigge, og 
med et temmelig grovt Korndække paa Armenes Rygside». Det kan neppe være nogen 
anden bekjendt Art end A. Agassizi, og saa meget det end vilde overraske mig at finde en 
amerikansk Art, der ikke forekommer ved Grønland, i Finmarken)?), saa vel stemmer det, 
omvendt, med de almindelige Love for de nordiske Dyrs Udbredning, at grønlandske Havdyr 
gjenfindes baade ved Ny-Englands og ved Skandinaviens Kyster. Muligvis høre ogsaa de 
af Sars og Nordman?) undersøgte Exemplarer fra Østfinmarken (Varangerfjord) ikke som 
antaget, til A. eucnemis, men til A. Agassizü. Af de ærede Forfatteres omhyggelige 
1) Grændsen mellem À. eucnemis's og A. Agassizii’s Udbredningsbælter antoges hidtil at dannes af 
Belle-Isle-Strædet og St. Laurents-Bugten. Endnu ved Caribou-Island og i Belle-Isle-Strædet traf 
Packard A. eucnemis, ved Gaspé (Canadas Nordspidse, S. f. Anticosti) derimod allerede A. Agas- 
sizit (Canadian naturalist and geologist, 1863; Observations on the glacial phenomena of Labrador 
and Maine, with a view of the recent invertebrate fauna of Labrador, Memoirs read before the 
Boston Society of natural history Vol. 1 pt. 2 (1867) p. 267). Jeg har selv tidligere angivet À, eucnemis 
fra Newfoundland efter et ungt Exemplar fra Stuvitz i Christiania-Museum, men det var maaskee 
A. Agassizü. Som unge kunne disse to Arter neppe adskilles, og en Sammenligning mellem hin 
grønlandske A. Agassizii og Museets unge eller halvvoxne Exemplarer af samme Art fra Maine og 
Grand-Manan giver derfor intet bestemt Resultat; dertil krævedes et fuldt udvoxet Exemplar fra selve 
Ny-England, men iøvrigt er Bestemmelsen efter min Mening sikker nok. — Tidligere, da jeg kun 
kjendte A. Agassizii af Stimpsons iøvrigt gode Beskrivelse (Synopsis of the marine Invertebrata 
of Grand-Manan, 1853, p. 12), var jeg tilbøielig til at drage den ind under A. eucnemis; men det er 
sikkert urigtigt. 
Unægteligt synes der at være Arter med denne abnorme Udbredning, f. Ex. Goniaster phrygianus, 
Paragorgia arborea, Primnoa reseda (jvfr. Verril: On the Polyps and Echinoderms of New- 
England, Proceed. Boston Soc. nat. hist. 1866). 
3) Sars Oversigt af Norges Echinodermer. (1861.) S.4—5. Nordman Notiz über die Gattung Astero- 
phyton, vorkommend in der Littoralfauna Russlands (Ofversigt af finska Vetenskaps-Societetens for- 
handlingar. IV. (1856—57.) S. 33—34). 
» 
= 
