68 50 
Beskrivelser finder jeg det endog meget sandsynligt, og Sandsynligheden vil stige ved at 
tage Hensyn til, at der ikke foreligger noget andet sikkert Vidnesbyrd om, at den ægte À. 
eucnemis er bleven fanget ved Europas Nordkyst. Det vilde iøvrigt være ønskeligt, om samtlige 
europæiske og nordatlantiske Medusahoveder (A. arborescens, Lamarckit, eucnemis, Agassizit 
og Linckü) kunde blive underkastede en detailleret Undersøgelse, grundet paa talrige Exem- 
plarer i alle Aldere af alle fem Arter, for noiere at bestemme Formgrendserne mellem 
dem end hidtil er skeet. 
Jeg har tidligere meddeelt Afbildninger af meget unge Exemplarer af Asterophyton 
eucnemis og derved oplyst, hvor forskjellige disse ere fra de voxne, ikke alene i Henseende 
til Armenes Kløvning, men ogsaa i Henseende til Skivens Beklædning paa Rygsiden, der, 
som Lyman bemærker om A. Agassizi, paafaldende minder om den hos Ungerne af 
Ophiopholis aculeata. Med Ungerne af Ast, muricatum (Zmx.)") er jeg først senere bleven 
bekjendt gjennem flere Sendinger fra Hr. Riise. Da den første ankom, troede jeg at have 
en ny Art for mig, men da Rækken blev fuldstændigere, saae jeg, at det kun var Ungdoms- 
former af den almindelige vestindiske Art. Som et Tillæg til min tidligere Beskrivelse, 
og som et lille Bidrag til Kundskab om de Forandringer, Dyreformerne undergaae under deres 
senere Væxt og Udvikling, uafhængigt af den egentlige Metamorphose, som jo er tilbagelagt paa 
et langt tidligere Trin, vil en nærmere Omtale af disse Former maaskee her være paa rette Sted. 
Det mindste foreliggende Exemplar (Skivetvermaal c. 10mm) har kun een eller heist 
to Pigge ved den ydre Ende af hver Radialribbe; disse Ribber ligge to og to tæt sammen, 
1) Med al Agtelse for den store Flid, hvormed Lymans «Catalogue» er udarbeidet, og med fuld Aner- 
kjendelse af dette Arbeides Værd for Videnskaben, kan jeg ikke undlade at dadle den forkeerte 
Maade, hvorpaa han gjør Prioritetsretten gjældende for antelinneanske Forfattere. Saaledes 
bliver A. mwricatum (Lmk.) benævnet A. costosum, fordi den benævnes saaledes af Seba (!), 
Opkiothrix fragilis (Abgd.) maa vige for O. rosula (Linck), Ophioderma lacertosa ‘Lmk.) for Ophiura 
levis («Stella levis» !) (Rondez.), Ophiura texturata (Lmk.) for Ophioglypha lacertosa (Linck) — en anden 
Sag er det, hvis man, med Norman, vil beraabe sig paa Pennant og skrive O. lacertosa 
(Pnt.), — Ophiopholis aculeata (Müur.) for O. bellis (Linck) 0.s.v. Man burde dog virkelig nu vide, at 
et Artsnavn ikke kan søge Prioritet fra Tiden før Linné, da Binominalprincipet endnu ikke var 
opstillet, da man med andre Ord slet ikke endnu havde Artsnavne, men kun Artsdiagnoser og 
Artscharakteristiker, selv om disse undtagelsesvis kun bestode af et enkelt Ord. Med Ast. 
costosum er det nu dobbelt uheldigt, at Lamarcks Æuryale costosa er, efter hvad Lyman selv 
oplyser, en vestindisk Art, forskjellig saavel fra A. muricatum som fra de to andre Arter, der kjendes 
fra dette Archipel. — Mod den Uskik, at Opstilleren af en ny Slægt eller Slægtsnavn sætter sit 
Autornavn efter de af Andre tidligere givne Artsnavne, er der skrevet saa meget, at det ikke kan 
andet end vække Forundring at see denne Fremgangsmaade ikke alene almindelig adopteret af de 
fleste amerikanske Forfattere, men ogsaa i et under en videnskabelig Stormands Auspieier udkom- 
mende Værk. Det er en saa aabenbar Krænkelse af Forfatterens Ret og er saa øiensynlig farligt for 
Videnskabens sunde Udvikling, at det er mig ubegribeligt, at denne Uskik endnu kan finde Efter- 
følgere, og at.ikke Alle have forenet sig om den simple Fremgangsmaade at sætte Arts-Autornavnet 
i Parenthes, naar Slægtsnavnet er blevet forandret, hvorved enhver Tvetydighed undgaaes. — Om 
Forandringen af Ophioderma til Ophiura og Ophiura til Ophioglypha, see det Følgende. 
