67 
177 
Naar to Syrer i vandig Opløsning samtidigt indvirke paa en Base, hvis Mængde 
ikke er tilstrækkelig til fuldstændigt at neutralisere Syrerne, deler den sig 
imellem disse, saa at der dannes to Salte, og en Deel af begge Syrer bliver i 
fri Tilstand. 
Heraf følger, at naar til et Salt sættes en Syre, for hvilken Neutralisations- 
varmen er større end for Syren i Saltet, vil Decompositionen ledsages af en 
Varmeudvikling (f. Ex. naar Svovlsyre indvirker paa Chlorforbindelser); naar 
derimod den tilsatte Syre har en mindre Neutralisationsvarme end Syren i Saltet, 
vil Decompositionen ledsages af en Varmeabsorption (f. Ex. ved Indvirkning af 
Chlorbrintesyre paa svovlsure Salte). 
Basen deler sig ikke imellem Syrerne efter Berthollets Lov, der fordrer en De- 
ling i ligefremt Forhold til det Antal Æqv., der af hver Syre er tilstede. 
Ei heller deler Basen sig imellem Syrerne i Forhold til disses Affinitet til 
Basen, saafremt Neutralisationsvarmen skal betragtes som et Maal for Af- 
finiteten. 
Ved Aviditet betegnes den Begjerlighed eller Styrke, med hvilken Syrerne 
stræbe efter Neutralisation. 
Naar i vandig Opløsning to Syrer samtidigt virke paa en Base, og der af hvert 
af de virkende Stoffer er et Æqv. tilstede, deles Basen imellem Syrerne i For- 
hold til Syrernes Aviditet. Naar f. Ex. af 1 Æqv. Natron de %3 forene sig 
med Salpetersyre og ‘3 med Svovlsyre, uagtet der af hver af Syrerne er et 
Æqv. tilstede, maa Salpetersyrens Aviditet forholde sig til Svovisyrens som 
23:1/g eller som 2:1. 
Syrernes Aviditet er hoist forskjellig; bestemt ved deres Forhold til Natron, 
har blandt de undersøgte Syrer Chlorbrintesyre og Salpetersyre den største 
og tillige ligestor Aviditet; Svovlsyren har kun omtrent det halve af disse 
Syrers Aviditet, Phosphorsyren og Oxalsyren omtrent en Fjerdedeel, Citronsy- 
ren og Viinsyren kun en Tyvendedeel, Eddikesyren endnu mindre, og for 
Borsyren er Aviditeten en næsten umærkelig Størrelse. 
Aviditeten synes at være constant ligeoverfor Natron, Kali og Ammoniak, men 
at antage en anden Værdi, naar Syrerne virke paa Baser af Magnesiarækken. 
Naar Syrerne virke paa Basen i et andet Forhold end det under (17) angivne, 
nemlig ligemange Æqgv. af hvert af de virkende Stoffer, deles Basen imellem 
Syrerne i et Forhold, som afhænger af deres Aviditet og det Antal Æqvivalenter, 
der af disse er tilstede, og for saadanne Forhold udtrykkes Decompositionens 
Omfang med tilstrækkelig Noiagtighed ved de af Guldberg givne theoretiske 
Formler. 
