Vea en Række Undersøgelser, hvoraf nærværende danner den første, afsluttede Del, har 
jeg fornemmelig havt det Maal for Øje, gjennem Studiet af Legemernes Forhold til Lyset 
og da navnlig af Legemernes Lysbrydning og Farvespredning, at komme til nærmere Kund- 
skab om Legemernes indre molekulære Tilstande. Dette Maal har jeg søgt at naae dels 
ad Forsøgets, dels ad Theoriens Vej. 
Der er vel allerede med Hensyn til Legemernes Brydningsforhold et meget betyde- 
ligt lagttagelsesmateriale for Haanden, og dette er navnlig i de senere Aar blevet forøget 
med mange værdifulde Bidrag af gode lagttagelser, men det viser sig dog snart, at netop 
de smaa Størrelser, hvorpaa det i theoretisk Henseende væsentlig kommer an, ikke ere 
bestemte med tilstrækkelig Nøjagtighed, dels fordi man ikke har taget det tilbørlige Hensyn 
til den betydelige Indflydelse paa Resultaterne, som Farvespredningen medfører, dels fordi 
man først ved at lade den i Reglen benyttede Methode for Bestemmelsen af Brydnings- 
forholdet, nemlig ved Hjælp af Prismet, gaae Haand i Haand med en anden, langt nøjag- 
tigere Methode, Interferensmethoden, kan opnaae den Skarphed i Bestemmelsen, som Theorien 
nødvendig fordrer. 
Medens jeg derfor har søgt at bestemme Virkningen af Farvespredningen om- 
hyggeligere, end det hidtil har været anseet for nødvendigt, har jeg tillige anstillet en 
Række Forsøg, hvorved den sidstnævnte Methode er bragt i Anvendelse til Bestemmelse af 
Forandringerne i Vandets Brydningsforhold ved forskjellige Varmegrader. 
Endnu mere end Iagttagelser har man dog maattet savne en Theori, som kunde 
vise Forbindelsen imellem Legemernes Brydningsforhold og deres molekulære Tilstande, 
idet man, efter at det første Forsøg paa en Theori, som fremsattes af Laplace, havde mistet 
sin Betydning med Emissionstheorien, har maaltet nøjes med at opstille og prøve rent 
empiriske Formler, af hvilke Formlerne (n°? — 1) v = konstant, og (rn — 1) v — konstant, 
hvor n er Legemets Brydningsforhold, v dets Rumfang, have naaet at erholde en vis Be- 
tydning og Berettigelse. 
I en Afhandling om Lysets Theori (Poggendorffs Annalen Bd. 121) har jeg allerede 
tidligere gjort et Forsøg paa ad Approximationens Vej at fremstille en Theori for Brydnings- 
forholdet, men det er først i nærværende Afhandling lykkedes mig ganske at overvinde de 
Vanskeligheder, som mode, naar man søger at gjennemføre denne Theori uden at gaae ud fra 
