206 4 
særskilte og indskrænkende Hypotheser om Legemernes indre molekulære Tilstande. Farve- 
spredningens Theori, som her ikke er medtaget, vil blive gjort til Gjenstand for en særskilt 
Undersogelse. 
L 
Vandets Brydningsforhold ved forskjellige Varmegrader. 
Et Legemes Brydningsforhold aftager i Reglen, naar Legemet udvider sig ved at 
gaae over fra en Varmegrad til en anden. Men fra denne Regel gives der nogle Undta- 
gelser, hvilket er paavist først af Rudberg og senere af Fizeau for Kalkspathens Vedkom- 
mende, af Sidstnævnte tillige for nogle Glassorter og af Jamin for Vand imellem 0 og 4° C. 
Da imidlertid Forandringerne i Farvespredningen slet ikke ere undersogte ved de forstnævnte 
Legemer, idet kun Rudberg efter et Skjon angiver, at Kalkspathens Farvespredning ikke syn- 
tes at have forandret sig ved Opvarmningen, og da disse Forandringer heller ikke for Van- 
det ere bestemte med den Nojagtighed, som ved saa smaa Rumfangsforandringer er nod- 
vendig, saa bliver det endnu tvivlsomt, om disse Undtagelser ere Farvespredningsfenomener 
eller ere virkelig gjældende ogsaa for det for Farvespredningen befriede Brydningsforhold. 
Er n et Legemes Brydningsforhold for en bestemt Farve, hvis Bølgelængde i det 
9 
dispersionsfrie Rum er A, saa kan, som Cauchy først har vist, n°? og altsaa ogsaa n ud- 
vikles i en Række efter stigende Potenser af 7 Settes altsaa 
ee ln ee (1) 
na ÅG 
hvor A, B, C ere af Bolgelængden uafhængige Konstanter, saa vil det altsaa kunne be- 
tragtes som godtgjort af Erfaringen, at idelmindste nogle af disse Konstanter ikke ere Funk- 
tioner af Legemets Tæthed alene, men tillige af dets Varmegrad. Saaledes er Vandets 
Brydningsforhold ikke det samme ved 0? og ved en Varmegrad imellem 8° og 9° C., medens 
Vandets Rumfang her dog er det samme som ved 0°. Men vi vide ikke, om dette ogsaa 
gjælder for alle Konstanterne, og navnlig om det gjælder for den første. 
Denne Konstant A, som betegner Brydningsforholdet for en uendelig stor Bølge- 
længde, og som vi ville kalde det reducerede Brydningsforhold, er det af Vigtighed nærmere 
at bestemme for de forskjellige Legemer, og navnlig fremstiller der sig altsaa først den i 
theoretisk Henseende vigtigste Opgave, ved Forsøg at afgjøre, om denne Konstant er Funk- 
tion af Legemets Rumfang alene. Er d À den Forandring i det reducerede Brydningsfor- 
hold, som svarer til de samtidige Forandringer dv og dt af Rumfang og Varmegrad, og 
betegnes ved d de partielle Differentiationer, saa er 
OA | 
ov sie d 
Öl 
aye fat, (2) 
