252 à 
311 af 1,014 Vadefugle, horende til 57 Arter, d.e. hos 31 % 
239 - 936 Svommefugle — 55 — — 26 — 
114 - 810 Klattrefugle — 32 — — 14 — 
874 - 11,006 Spurvefugle — 139 — — 8 — 
139 - 2,059 Due-, Hønse- 
og Strudsfugle — 23 — = = 
140 - 2,257 Rovfugle — 35 — — 6 — 
Hvor Antallet af de undersogte Individer har været saa betydeligt, kan der ikke 
være Tvivl om, at Procentantallet giver et Billede af det virkelige Forhold, og det maa 
saaledes ansees for sikkert, at Tænier i det Hele taget forekomme langt hyppigere hos 
Vandfugle end hos Landfugle. Blandt de sidste findes de fortrinsviis hos Klattrefuglene. 
Af Spurvefugle undersøgtes særdeles mange, og der blev hyppigst fundet Bændelorme hos 
Slægterne Oriolus, Hirundo, Alauda, Turdus, Corvus, Sitta, Sturnus, Muscicapa, Capri- 
mulgus og Lanius, i den Orden, i hvilken de ere nævnte, i Gjennemsnit hos 18 %; der- 
imod fandtes de kun hos 2 % af de øvrige, nemlig Upupa, Parus, Motacilla, Coracias, 
Merops, Fringilla, Emberiza, Loxia, Alcedo og Ampelis, ligeledes i den nævnte Orden. 
Endnu større viser Modsætningen sig imellem Slægterne Oriolus, Hirundo og Alauda, af 
hvilke 26 % havde Tænier, og Æmberisa, Loxia og Ampelis, hos hvilke de kun fandtes 
hos 0,7 %. Det viser sig saaledes, at det fornemmelig er hos Fugle, der leve af Fisk og 
hvirvelløse Dyr, at Tænier forekomme, hvad der ogsaa stemmer med det Lidet, man veed 
om disse Bændelormes Udvikling. 
Har man end saaledes i stort Omfang indsamlet Bændelorme af Fugle, saa er det 
indvundne Materiale dog kun blevet meget lidt bearbeidet, og det er overhovedet kun et 
ringe Antal Arter, der ere saa godt beskrevne, at de derefter lade sig gjenkjende. Deels 
har man ikke havt sin Opmærksomhed henvendt paa de Kjendemærker, som i denne Hen- 
seende maatte have meest Værd, men fornemmelig givet Beskrivelser af Hovedets og Led- 
denes hos disse Dyr meget vexlende Form, deels har ogsaa Mikroskopets ufuldkomnere 
Indretning forhen afgivet et mindre godt Hjælpemiddel til deres Undersøgelse end nutildags. 
Allerede Bloch og efter ham Rudolphi havde tillagt de Kroge, hvormed Bændel- 
ormens Hoved ofte er forsynet, saa stor Betydning i systematisk Henseende, at de ind- 
" deelte Tænierne i to Hovedgrupper, eftersom de vare bevæbnede med Kroge eller ikke. 
Men ofte ere disse Organer meget smaa; naar Snabelen er fremskudt, gaae de desuden let 
tabte, hvorimod de, naar den er indtrukken, kun blive synlige, efterat man har gjort Hovedet 
gjennemsigtigt, og saaledes kom Rudolphi i mange Tilfælde til at oversee dem. Det 
blev først fremhævet af Mehlis (Nr. 24. — S. 195. Anm.), senere af v. Siebold (Nr. 28. 
