350 102 
Hos de øvrige, med Undtagelse af 7. Leuckarti og circumeincta udelukkende hos 
Landfugle forekommende Arter finde vi andre Typer end hos Vandfuglenes Tenier. 
Af disse staae 7. Bilharzü, farciminalis, serpentulus, angulata og coronina, med 
10 Kroge paa Snabelen og eensidige Kjonsaabninger, hverandre meget ner, og blandt de 
folgende Arter, fra Nr. 92 til Nr. 115, kan man vel hist og her spore noget Slægtskab, men 
de lade sig vanskelig gruppere paa en tilfredsstillende Maade. 
En meget eiendommelig Gruppe dannes endelig af de især hos Honse-, Due-, Struds- 
og Klattrefugle forekommende Former: T. cesticillus. circumvallata, australis, circumeincta, 
Urogalli, crassula, leptosoma og frontina. De have alle en omtrent halvkugledannet Snabel 
med talrige meget smaa Kroge, ordnede i to Rækker. T. cesticillus (T. infundibuliformis 
Duj.) og frontina bleve ogsaa af Dujardin stillede sammen som en egen Afdeling af 
Tænierne. Rimeligviis hører herhen ogsaa den af Polonio (Nr. 57. — S. 18) beskrevne 
T. cantaniana hos Kalkunen, muligen ogsaa Gaardhanens 7, proglottina. Nogle af dem 
have uregelmæssig afvexlende Kjønsaabninger (7, cesticillus og circumvallata), de fleste 
eensidige, og hos disse sidste synes Æggene at udvikles paa en særegen Maade, gruppe- 
viis, ligesom ogsaa den lille Cirrusblære er paafaldende, idetmindste hos flere af dem. 
Hos en Deel af disse Arter ere Sugeskaalene forsynede med eiendommelige Hjælpemidler 
til Fastheftningen, nemlig en Bræmme af smaa Trevler eller Torne. 
Udenfor Fuglenes Klasse vides Tænier med krogbærende Snabel kun at forekomme 
hos Pattedyr, og blandt disse ere Rovdyrenes Blærebændelorme bedst kjendte. Bortseet 
fra T. elliptica og cucumerina, der ligeledes snylte hos Rovdyr og som Ammer leve i disse 
Dyrs Luus, forekomme de øvrige fortrinsviis hos Flagermuus, Spidsmuus og enkelte Gna- 
vere; om en af dem er det blevet oplyst, at dens Ammeform lever i Insekter (Meelormens 
Bændelormamme), og i det Hele synes disse Bændelorme at slutte sig nærmest til dem, 
der forekomme hos Fugle. 
Endnu turde her maaskee være Anledning til, med et Par Ord at berøre Bændel- 
ormenes geographiske Udbredelse, hvortil man i det Foregaaende vil træffe enkelte Bidrag. 
Til at give en endog blot tarvelig Fremstilling af et Lands Fauna af Indvoldsorme ere vore 
Kundskaber endnu alt for mangelfulde, og naar man vil danne sig et Billede af Udstræk- 
ningen af de enkelte Arters Forekomst, som er et Spørgsmaal af megen Interesse, og hvor- 
til der i den nyeste Tid er givet et Bidrag af Dr. Olsson (Nr. 61. — S. 481), saa frem- 
byde der sig de samme Vanskeligheder, nemlig deels, at de foreliggende Undersøgelser 
ere overmaade sparsomme, deels ogsaa den, at de ældre Artsbeskrivelser have været for 
ufuldkomne til at man tør stole paa Identiteten af hvad der er henfort til samme Art. 
Det forstaaer sig af sig selv, at Udbredelsen maa være betinget af Forekomsten af det 
eller de Dyr, i hvilke Parasiten er bunden til at leve, og for Tæniernes Vedkommende, der 
som Ammer leve i andre Dyr end som fuldt udviklede Bændelorme, maa Forekomsten des- 
