390 22 
syrens Neutralisation næsten proportionalt med Syrens Mængde, indtil denne naaer I Æqvi- 
valent ($70?); men den vedbliver dernæst at stige stærkt, saa at den, naar Syrens Mengde 
udgjor 6 Æqvivalenter, er steget lil over det 3-dobbelte, af hvad den var ved I Æqvivalent 
Syre, og Maximum synes endnu langt fra naaet ved denne Størrelse. Phænomenets gra- 
phiske Fremstilling viser os nemlig en hyperbolsk Curve, hvis Asymptote afviger betydeligt 
fra den ved Forsøget fundne hoieste Værdie, 7956". 
Varmeudviklingen ved 6 Æqvivalenter Kisselsyre er omtrent Halvdelen af den Neu- 
tralisationsvarme, som Syrerne i Reglen vise, og ved 1 Æqvivalent Kiselsyre er den kun 
15—1/, af denne Størrelse. Af alle omtalte Syrer har kun Cyanbrinte saa lav Neutralisa- 
tionsvarme som Kiselsyren; men den har sit Maximum af Varmeudvikling ved 1 Æqviva- 
lent Syre, medens Varmeudviklingen vedbliver at stige for Kiselsyrens Vedkommende. 
En Overgang imellem de egenlige Syrer og Kiselsyren danner paa en Maade Bor- 
syren; ved denne iagttager man endnu tydeligt den indtrædende Neutralisation, naar lige 
Ægqvivalenter Syre og Base ere tilstede; thi [fra dette Punkt af, da Varmeudviklingen er 
1000° eller 4 Gange saa stor som Kiselsyrens, stiger Varmeudviklingen omtrent 140 saa 
stærkt som tidligere, og Tilvæxten udgjør ved 6 Æqvivalenter Borsyre omtrent Ys af Neu- 
tralisationsvarmen, medens den ved 6 Ægqvivalenter Kiselsyre er 3 Gange saa stor som 
denne Syres Neutralisationsvarme. 
Af de vundne Talstorrelser fremgaaer tydeligt, at Äiselsyren ikke har noget be- 
stemt Neutralisationspunkt, hvilket ogsaa stemmer overeens med den daglige chemiske Er- 
faring. Det synes, som om man i disse Forsøg kun har at gjøre med Massevirkninger, der 
ere analoge med dem, som man gjenfinder f. Ex i Svovlsyrens Forhold til Vand, eller med 
andre Ord, at Kiselsyrens Forhold til Natron (og andre Baser) henhøre til den store Gruppe 
af chemiske Virkninger efter ubestemte Proportioner, som spille en saare vigtig Rolle i 
Berthollets Theori. 
Varmeudviklingen, som ledsager saadanne Processer, er en hyperbolsk Function, 
som naaer et bestemt Maximum for æ — 2, og denne Art Functioner kunne med en vis 
Approximation udtrykkes ved en retvinklet Hyperbel, hvis ene Green gaaer igjennem Coordi- 
naternes Begyndelsespunkt, og hvis Formel bliver 
æC 
ig z+n 
idet n og C ere constante Storrelser. Jeg har allerede tidligere viist, at Varmeabsorp- 
tionen ved Svovisyrens Indvirkning paa svovlsuurt Natron og Varmeudviklingen ved dens 
Indvirkning paa Vand paa en tilfredsstillende Maade udtrykkes ved denne Formel; Varme- 
udviklingen ved Kiselsyrens Indvirkning paa Natron følger ogsaa en saadan Lov, endskjondt 
man her ikke faaer saa stor Approximalion paa Grund af de ved disse Forsøg uund- 
gaaelige Feil. 
