LVllI 



som svarer til Formlen Fe Si -{- H^^, hvor en Deel af Jeriiillet OVsi) c" erstattet vod 

 Magnesia. Det er sandsynligviis den reneste Varietet af Macullochs Chlorophæil, men er 

 sikkert ikke dannet ved en Forandring af Olivin, som man har paastaaet. 



Modet den 29de April. 



I rofessor Schouw forelæste en Afhandling om de pompeianske Planter. Da denne 

 Afhandling ikke er bestemt til at optages i Selskabets Skrifter og ikke godt egner sig 

 lil at leveres i Udtog, forbigaaes dens Indhold i denne Oversigt. 



I Anledning af en af Magister Drejer indsendt Afhandling „Svmbolae carico- 

 logicae" var opstaact det Spörgsmaal, om latinske Afhandlinger kunne optages i Selskabels 

 Skrifter. Til at dröfte delte Spörgsmaal nedsattes eii Comité bestaacnde af Conferents- 

 raad Örsted, Professor Schouw, Professor Forchhammer, Justitsraad Molbech og Professor 

 Madvig, som derover afgav folgende Betænkning: 



„Videnskabernes Selskab paalagde i dets Mode d. 13de dennes Undertegnede 

 at sammentræde i en Comité for at overveie og afgive Betænkning om, hvorvidt det 

 maatle være tilraadeligt i Samlingen af Selskabets Skrifter at optage Afhandlinger 

 skrevne enten paa Latin eller paa fremmede nyere Sprog, og vi have herved den Ære 

 at forelægge Selskabet vor Formening om denne Gjenstand. 



Ved Videnskabernes Selskabs Stiftelse blev det Princip fastsat, at dets Skrifter, 

 for at tilhore Nationallitteraturen og bære dens Præg, og for at medvirke til dens 

 Udvikling, skulde udgives paa Dansk, naglet det af Selskabets oprindelige Medlemmer, 

 der besad den störste lilerære Anseelse, ja var dets nærmeste Stifter, H. Gram, heldede 

 til den Mening, at Skrifterne burde udgives paa Latin. Det dengang opstillede Princip 

 har man slrængt overholdt. En af de forste i Selskabet forelæste Afhandlinger var 

 Tydskercn Schcidts „om Danmark nogensinde har været et Lehn af det tydske Rige;" 

 den var skreven og læstes i Forfatterens Sprog, Tydsk, men blev trykt paa Dansk. I 

 Aaret 1769 indfortes Astronomen Pater Heil og hans Ledsager Sainowics, da de kom 



