Lrx 



tilbage fra Vardöehiius, (hvor de havde observeret Venus's Gjennemgang) under et 

 I.Tiigere Ophold i Kjobenhavii i Videnskabernes Selskab, hvor de baade selv oplæste 

 Afhandlinger paa Latin og Professor Horrebow et Par Gange paa Latin for at forstaaes 

 af dem. Men ikke blot Horrcbows^ ogsaa de Fremmedes Afhandlinger ere i Skrifterne 

 trykte paa Dansk (hvorvel Hclh tillige særskilt ere udgivne paa Latin) ; og dog vil man 

 ikke let kunne tænke sig noget Tilfælde, der mere talte for en Undtagelse end delte, 

 hvor Forfatterne ikke engang forstode Dansk og i det Ringeste den ene, Hdl, havde 

 en stor Anseelse og behandledes med megen Opmærksomhed. Senere ere nogle Gange 

 botaniske Afhandlinger forelagte Selskabet, der i Plantebeskrivelserne indeholdt et stærkt 

 latinsk Element, saasora af Rottboll 1783, Schoiisboe ISOO, Schumacher 1829, men 

 ingen saadan Afhandling er dog fuldstændig trykt paa Latin, men alle de indledende 

 og almindelige Afsnit paa Dansk; i Schousboe's Afhandling ere endog de specielle 

 Beskrivelser og Diagnoser givne baade paa Dansk og Latin. 



Comiteen skjönner nu ikte rettere, end at dette af Selskabet hidtil opretholdte 

 Princip fremdeles bor bevares og fölges ukrænket. Det er, om man end ikke vil lægge 

 Vægt paa Eenheden i Selskabets Skrifters Form eller urgere det mindre Hensigtsmæs- 

 sige i Oplæsningen af Afhandlinger i fremmede Sprog, (der vilde være en Folge af 

 deres skriftlige Redaction deri) ingenlunde uden Betydning og Vigtighed, at Nationali- 

 teten ogsaa her hævdes, selv med nogen Opoffrelse fra den enkelte Forfatters .Side. 

 Har end Udgivelsen af Videnskabernes Selskabs Skrifter paa Dansk nuomstunder ikke 

 den almindelige Vigtighed for det danske Sprog som i Selskabets forste Tider, bor 

 den dog visselig give et væsentligt Bidrag til Sprogets vedvarende Udvikling med 

 Hensyn til videnskabelige Gjenslaiides Fremstilling, og en Form af det literære Liv og 

 Væsen, hvorved Videnskabsmanden som Forfatter i sit Fag ganske allagde Præget af og 

 let tillige indtil en vis Grad Erindringen om sin Nationalitet, bor Videnskabernes Selskab 

 ikke med sit Exempel antyde. Det er unægteligt, al Optagelsen af Afhandlinger paa 

 Latin forsaavidt a ilde have mindst imod sig, som derved ikke opstod en Conflict imellem 

 det danske og andre levende Sprog, der kunde befrygtes at ville have en mere ind- 

 gribende og omfattende Virkning, ligesom vel heller ikke mange Forfattere vilde flnde 

 den latinske Form beqvem og fuldkomment passcnile til Æmnet. Men Comiteen tur 

 ikke fordölge den Formodning, at, naar det forst var tilladt at lade Afhandlinger trykke 

 i Selskabets Skrifter paa Latin, for at de kunde læses af Flere, vilde man, efter nogle 

 Aars Hævd paa denne Ret til at læses af Flere, meget let gaae over til at forlange al 

 læses af Flere i den letteste og adæquatcste Form, og saaledes vilde Optagelsen af 



8* 



