I/3UII 



Med Hensyn ti] Sænkningen var ligeledes ved tidligere L'ndersügelser godtgjort, 

 ;it Vestsiden af Landet omtrent fra det Punkt hvor Tegn paa Hævningerne ophorer, 

 altsaa omtrent fra Nissumfjorden, indtil den sydligste Grændse af Holsleen , havde lidt 

 en Sænkning, der især kan gjenkjendes ved Levninger af en meget vidt udstrakt Skov, 

 hvis, endnu i den oprindelige Jordbund fæstede Rodder, slaae indlil 10 à 12 Fod 

 under den daglige Flod, Det i 1840 og 1S41 foretagne Havnearbcide ved Husum, 

 har bragt nje, meget interessante og lærerige Kjcndsgjeruinger for Dagen. Man fandt 

 nemlig derved, nnder den saakaldte Watters Marsk, en Torvemose, der var opvoxet 

 over en Birkeskov, hvis liggende Stammer udgjorde den dybeste Deel af Mosen, og 

 hvis Rodder vare fæstede i Strandsandbunden , der indeholdt Cardmm edule. Denne 

 gamle Strand hvorpaa Birken voxcde , ligger 13 Fod under Vandets OverOade ved 

 almindelig Flodhöide. Paa et Sted fandt man, omgivet af Mosen, en lille Höi, opkastet 

 af Strandsand, i sin Form aldeles lignende de almindelige Gravhöie, og ligesom disse 

 indeholdt den hvid calcineret Flint i uregelmæssige Stykker og en Mængde Flinlknive. 

 Dette Factum beviser, hvad der allerede tidligere var bleven sandsynligt, at Sænkningen 

 er indtruffet efter at Landet har været beboet af Mennesker, og da denne Gravhöi er 

 ældre end Marsken, hvorom vi allerede hos de romerske Forfattere have Efterretninger, 

 maa Sænkningen gaae meget langt tilbage i Tiden og falder sandsynligviis i den Periode, 

 da vort Fædreland var beboet af en Folkestamme, der endnu ikke kjendte Metallerne. 



Ved de fortsatte Undersögelser over Rullesteensformationens store Phænomen, 

 har Forfatteren opdaget et forsteningsförende Partie, der indtager den sydlige Deel af 

 Langeland, Oerne Æroe og Als, Kysten af Hertugdömmet Slesvig fia Ueilsmindc i 

 Nærheden af Christiansfcldt, indtil omtrent Mundingen af Flensborgfjord, og i det Indre 

 af Landet strækker sig indtil Aarslev, h Miil vestlig for Apenrade. Den characteristiske 

 Forstening i denne Formalion er Cyprina islandica , som forekommer overalt i en stor 

 Mængde, men altid i knuste Exemplarcr, hvis enkelte Stykker cre saaledes samlede, at 

 man seer at Skallen er sönderbrudt eflcrat den er nedlagt i Leret og sandsynligviis 

 ved de Revolutioner, der have givet Lagene deres Hældning. Den blaagraa Mergel, 

 der i den nævnte Deel af Heitugdöramet Slesvig finder en saa udstrakt Anvendelse til 

 Muursteensfabrikationen, horer til denne Formation, og ved Brönden ved Aarslev, hvori 

 3 Mennesker mistede Livet ved en pludselig Frembryden af Kulsyre, har man i eii 

 Dybde af 100 Fod ikke gjennemgravet denne Dannelse. Formationen hviler paa 

 Rulicsteenslcer og er bedækket deraf; den horer altsaa til den mellemste Deel af den 

 store RuUesteensformation. 



