I.XXXIX 



Modet den 25de December. 



i'onferentsraad Orstcd foredrog forste Afdeling af en llndersögelse over Lyset med 

 Hensyn paa det Skjiinnes Naturlære. Han henledede forst Opmærksomheden paa Lys- 

 glæden, som vi fornemmelig blive os bevidste ved Overgangen fra et langt Mörkc 111 

 Lyset; men som vi ogsaa nyde, skjöndt med mindre fremtrædende Bevidsthed, under 

 mangfoldige Belysningsforhold i Naturen og Kunsten. For at vise denne Fölelses 

 Sammenhæng med Tingenes Væsen henledede han Opmærksomheden paa Lysets 

 Grundlove. Hvor uenig man end kan være om Lysets Natur, vil man dog være enig 

 om, at det er en Virksomhed, hvis Hastighed overg^er alle vore Hverdagsforestillinger 

 om Bevægelse. Men dets Bevægelse er ikke blot en udvortes, fra Sted til andet; i 

 dets Indvortes afvexler uophorligt tallöse modsatte Virksomheder, saa at der i een 

 Milliondeel af eet Secund endnu foregaaer Millioner saadanne Afvexlinger. Hvor Lyset 

 er, der er denne skjulte Virksomhed. Men Lysvirksomheden er ikke fuldkomment 

 udelukt fra nogen Deel af Rummet, omendskjöndt det paa utallige Punkter er for svagt 

 til at opdages af vort Öie. Der gives altsaa intet fuldendt Mörke. Men i samme 

 Grad som de lysopvækkende Aarsager ophore at virke i nogen Deel af Rummet, 

 ophorer ogsaa mere og mere den deri stedfindende indvortes Virksomhed. Endskj('iiidt 

 Mürket abstract forestilles som en blot Fraværelse af Lyset, saa er dog i Virkeligheden 

 denne Fraværelse ikke en tom uvirksom Tilstand, men en indvortes Gaaen-til-Hvile^ 

 en indvortes Hendöen. Lyset er da ifölge sin allerinderste Natur et Billede paa Livet, 

 Mörket paa Doden. 



Denne Lysets indvortes Natur kommer vel ikke umiddelbart til vor Bevidsthed ; 

 men ifölge denne dels Natur virker det overalt som Opvækkelsesmiddel ikke blot paa 

 os, men ogsaa paa den hele udvortes Natur. Ved dets umaadelige Hastighed, ved dets 

 Evne til at sætte alle endog de fjerneste Dele i Verdensrummet i et Samqvem med 

 hverandre, og ved at indbefatte os i dette Samqvem og aabenbare os Yderverdenen i 

 et Omfang, som usammenligneligt overgaaer det, der kunde meddeles os gjennem de 

 andre Sandser, lader det os fole os som Deeltagere i hele Tilværelsen; hvorimod vi 

 destomere fole os udelukkede fra Tilværelsens Heelhed, og ligesom eneslaaende, jo 

 mere Mörket faaer Ovcrhaand. 



Hvad Farverne aiigaacr, finder Ö. sig i det Hele taget enig med det, som 

 Gothe har sagt om deres Virkninger paa vore Fölelser; men söger deels at finde 



12 



