52 



brugt almindeligt og' passende angiver disse Leg'emers Form. — Vi be- 

 tragte forst disse tvende Elementer særslsilt og- dernæst deres Forbindelse 

 med Pigmentet. 



Stavene (Prismata præacuta) ere cylindrislte, (naar de staae sam- 

 mentrængte, sandsynlig^viis sexltantede*)) solide, zarte og- gjennemsigtijje 

 Legemer, af forslîjellig- Længde og" Brede bos de forsljjeliige Fisk (fig*. 

 52. a. af Gjedden). ]\aar de svömme frit omkring-, vise de to parallele 

 Rande^ den indadvendte Ende er lige afsltaaren, den udadvendte er til- 

 spidset og ender i en meg-et fin Traad, som forlober i lig^e Retning- med 

 den övrig-e Deel af Staven. Spidsen viser sig sædvanligt adskilt fra Sta- 

 ven ved et gjennemsigtigt Brud; Læng-den fra Bruddet indtil Enden af 

 den fine Traad er omtrent**) lijj Lænjjden af den övrig-e Deel af Staven. 

 Ofte böier Traaden sig knæformigt eller brækker af, og Staven faaer 

 Formen af et tilspidset Blyant. Efter nog-en Tids Forlob, eller naar en 

 Vædske tilsættes, brækker Spidsen af; Staven boler sig- i uregelmæssige, 

 knæformige, krogede eller kolbeformige Figurer, bliver kornet paa Over- 

 fladen eller faaer Tverstriber, deler sig i flere smaa Stykker, og man seer 

 en Mængde omkringsvömmende Fragmenter (fig. 52. b.). Er længere 

 Tid bengaaen, eller bliver en sförre Qvantitet af Vædske tilsat, saa böie 

 Stavens Ender sig om i en Ring, paa bvilken man ikke kan see det 

 Sted, hvor Enderne have lagt sig mod binanden* da der i Midten bliver 

 et fomt Rum, faaer man det skuflende Udseende af en Celle med en lys 

 Kjerne (fig. 52. c.). Imod den Iagttagelse, at Staven ender i en fin 

 Traad, maa jeg selv gjöre den Indvending, at jeg, dog yderst sjeldent, 

 bar sect enkelte Stave, som vare længere end sædvanligt, og hvis Ender 



*) Hijjf'gcrc maaskec, blot kantede. 

 ■*) Der hersker iiojren Forskjel i Stavens og den fine Traads relative Længde hos de 

 forskjpllige Fisk, hvorfor deres Længde kun omtrent bliver hinanden lig. — Ogsaa 

 Stavenes og 'rvillinglappcrnes relative Længde varierer; af Tab. IV vil man sec, 

 at hos Gjcddon er Staieu dobbelt saa lang suiu Tvilliiigta|>|icu; hos audrç Kisfc 

 er Forhuldet anderledes. 



