67 



hunds*). BcbanJler man et friskt Stykke af Nethinden med Svovl- 

 Salpeter- eller Saltsyre, med kulsur eller kauslisk Ammoniak, blive 

 alle Kugler noget mindre, men beholde deres runde Form og intensive 

 Farve; med Ilydrosulphas Ammonii forblive de carmoisinrüde uforan- 

 drede, de gule blive blejyere uden dojj at tabe deres Form eller deres 

 Dobbelkredse. — Lader man et Stykke af IVethinden torres paa en Glas- 

 plade, seer Præparatet rodlig-gult ud; under Mikroskopet erkjender man, 

 selv efler flere Maaneders Forlob, endnu lydeligt de rode Kuglers liv- 

 lige Farve, endog deres gjensidige Stilling; de gule Kugler blive ble- 

 gere, dog er deres Farve synlig. Der findes nogen Forskjellighed hos 

 de forskjellige Fugle; hos Kalkunen, Honen og Duen aflarvedes Kug- 

 lerne næsten ganske og vare kun kjendelige ved de morke Dobbel- 

 kredse; hos Spurven holdt de sig bedst. De chemiske Indvirkninger 

 modstaae Kuglerne mindre godt, naar Præparatet er torret; Farven for- 

 svinder for Slörstedelen, men Dobbelkredsene blive. Det folger heraf, at 

 Lyset eller chemiske Reagentier vel kunne angribe Farverne, men ikke 

 selve Olien, om end denne, hvad der er sandsynligt, især ved Alkalierne, 

 forandres i sine chemiske Bestanddele. 



Stavene staae sædvanligt 6 — 8 i Antal om hver Tvillingtap, saa- 

 ledes at der dannes fælleds Krandse af Stave for de nærmest staaende 

 Tvillingtappcr (fig. 67). Tvillingtapperne selv staae atter i en Quincunx 

 (fig. 68). Man overbeviser sig lettest herom ved at tælle de gule Olie- 

 hugler. Ogsaa de carmoisinröde Kugler ere ordnede i en Sexkant; 

 Mellemrummet mellem dem er större end de mörkegules, som staae tæt 

 ved Siden af hverandre; der er nemlig et Mellemrum imellem de en- 

 kelte Tvillingtapper, fordi der altid findes en Stav med sin morkegule 

 Kugle mellem to og to Tvillingtapper. 



♦) Ogsaa hos Iteptilicruc cre de gule lîugler lettere eud de övrigc Dele i Nctbindcn 

 og STÜmme ovcnpaa. 



I* 



