70 



reise er Aarsajj til deres pendulartede Molekularbevæjfelse, naar de svöm- 

 me frit omKring-; man seer dette Phænomen ogsaa paa andre Sniaadele, 

 selv paa Pattedyrs Blodlegemer og paa Brudstjltker af Stave af de for- 

 ben beskrevne Dyreklasser. 



Mine Undersiig-elser bar jeg- anstillet paa Oxen, Faaret, Svinet, 

 Hesten, Cavia cobaja. Kaninen, Musen og Sælbunden*). 



Stavene ere smaa, langagtige og sobdc (fig. 71. a). Den udad 

 vendende Spids bliver efter nogen Tids Forlob adskilt fra den övrige 

 Deel ved en Tverlinie, men den brækker let af, fordi Stavene ere 

 endnu zartere end bos de övrige Dyr, og Staven har kun Halvdelen 

 af sin naturlige Længde. Forandringerne ved de forben nævnte Ind- 

 virkninger ere de sædvanlige ; dog rulle de sig sjeldnere om til en Kugle, 

 men böie sig hyppigere knæ- eller bageformigt eller sönderbrydes ; ofte 

 ruller den ene Ende sig om, saa at Staven bærer en lille Kugle paa 

 Siden; ogsaa Spidsen böier sig om eller forandrer sig til et rundt eller 

 ovalt lille Legeme, der hænger paa Enden (fig. 71. b. c). — Tvillinglap- 

 perne ere noget kortere end Stavene og adskille sig fra disse derved, 

 at deres Overflade aldrig bliver kornet, men forbliver glat som en glat 

 Kapsel; de dele sig ikke i flere Stykker, men blive ved ydre Indvirkninger 

 bredere, synke sammen og vise sig som lyse gjennemsiglige Legemer ; synker 

 kun Halvdelen af Tvillingtappen sammen, faaer den Form af en Flaske. 

 Den udad vendende Ende ender med to meget korte butte Spidser (fig 72). 



Har man fjernet Chorioidea og det med den sædvanligt folgende 

 Pigment, seer man en nydelig Mosaik (fig. 73. b.) af lutter smaa, tæt sam- 

 mentrængte og mod hverandre pressede Dobbelkredse; det er de lodret 

 staacnde Staves Ender, man iagttager: Dobbelkredsen, som er vanskelig 

 at see, hidrörer fra den korte lige afskaarne Spids. I Mosaiken seer 

 man i bestemte Mellemrum saa at sige taagede Smaapletter (fig. 73. a.). 



*) Senere UnHersiigcIsc. 



