1î>7 



Annclîderne, skal jeg- i al Korthed Isun forudsltilske saa Meget herom, 

 som er nödvendijjt for lellere at blive forstaaet i det Folgende. Flere 

 af de Termini, man havde bragt i Anvendelse, forekom mig nemlig saa 

 lidet passende, at jeg ikke kunde beqvemme mig til at bruge dem, og 

 nogle nye danske maatte dannes. 



Af Hovedels Vedhæng maae mærkes folgende 3 Slags: 



FöUhorn (Tenlacula), kaldes de Fremragninger, som sidde paa 

 Hovedets forreste Deel, saaledes hos Nereis to (fig. 35), hos Lepidonote 

 tre (fig. 10—11) og hos Phjllodoce fire (fig. 21). Man har ofte kaldt 

 dem indre Folehorn for at adskille dem fra 



Famlerne (Palpi), som man har kaldt ydre Fölehom. Men 

 disse Organer ere baade i Form, Stilling og Function forskjellige 

 fra de foregaaende og bor derfor ogsaa have en anden Benævnelse. 

 Dette indsaae allerede O. F. Miiller og kaldte dem "Dutten" (Von 

 Wiirm. p. 121). De ere meget tykkere end Folehornene, bestaae ofte 

 af to Led, udgaae fra 31undranden og tjene som Hjælpe-Redskaber til 

 at fore Foden ind i Munden. Benævnelsen Famlere er derfor vistnok 

 meest passende. Hos IVereis ere de meget stærkt udviklede (fig. oO 

 — ol, 53 — o4).[ 



Föletraade (Cirri tentaculares) kaldes de traadformede Legemer, 

 som udgaae fra Grunden af Hovedet og maa antages at svare til cirri 

 paa Kroppens andre Ringe. De staae attsaa med Hensyn til deres Natur 

 mellem cirri og tcntacula. Hos Lepidonote ere to forenede paa et fælleds 

 Grundled (fig. 10 — 11), hos Phyllodoce er der fire paa hver Side (fig. 21) 

 og hos Nereis ligeledes fire, af hvilke enhver er forsynet med sit Grund- 

 led (fig. SO— 51, 53—54). Hos Polybostrichus ere de 5, som cre stillede 

 i en Række (fig. 62). 



Halsring (Segmentum porfoceipitale) kaldes den forste Ring efter 

 Hovedet. Den adskiller sig ofte fra de andre derved , at den mangler 

 alle Slags Vedhæng (fig. 50— 51, 53— 5^). 



