262 



Det staaer endnn tilbage at bestemme, hvillten Plads denne nye 

 Slæg^t bor indtajje i Sjstemet*). TJag'tct det, saalænge man aldeles 

 ililse Itjender noget til dens Levemaade og indre Bygning, ilsfce er 

 muligt med fuldkommen Bestemthed at angive den Familie, til hvilken 

 den bor höre, synes det dog, da Levemaaden stedse mere eller mindre 

 tydelig afpræger sig i Legemsformen, ved Betragtningen af denne med 

 nogenlunde Rimelighed at kunde afgjöres; hvorimod den mærkelige Skjæl- 

 beklædning, der ligemeget fjerner den fra alle de bekjendte Slægter, ved 

 dette Spörgsmaals Afgjörelse vistnok maa lades af Syne. Af de 6 Fa- 



*) 1 sin Notits siger fViegmnnn om denne Slæfjt, at den „abgesehen von der Bauch- 

 bedeckung an Achrocbordus in Hopfbildung und Gebisse sieb anselilicsst''. O^u 

 Professor IVicgm. bernied bar inecnt, at yichroclwrdns og Xenodermus bor staae i 

 Nærheden af hinanden i Systemet, kan naturligviis ikke afgjöres; men da bans Ord 

 let kunde lede til en saadan Mening, og hos Nogle have foranlediget den, 

 synes det rigtigst her nüiere at gjore opmærksom paa , at der aldeles ingen Over- 

 eensstemmelse finder Sted mellem disse to Slægter. I Henseende til Tandfor- 

 holdet ligner Xenodermus ikke mere ^chroclioidiis , end icn ligner de fleste 

 Coluberarter, eller i det bele alle Slanger, hos hvilke Tænderne indbyrdes have 

 omtrent samme Slorrelse, Hvad Ligheden i Hovedets Form iingaaer, da er denne 

 neppe begründet} hos ^c/nbc/iorrfiis er Hovedet lille, kun utydcligen skilt fra Halsen, 

 og snarere lioit end sammentrykt. Deus næsten bestandige Ophold i Vandet ud- 

 taler sig i de noget opadvendende Oine, i de meget tæt ved hinanden, paa Over- 

 lluden af Snuden staaende Næsebore, og endelig deri, at Rlunden kan tillukkes al- 

 deles hermetisk, omtrent paa samme Alaade sum hos de giftige Ilavslanger. Seer 

 man nu ben til den foranstaaende Ueskrivelso af Hovedet hos Xenodermus, vil man, 

 som jeg troer, let overbevise sig om, at ikke et eneste af Ae for Achrorhordns eliarak- 

 teristiske Forhold findes hos Xenodermus. Fortsætter man denne Sauiiucniigning; 

 mellem Achrochordus og vor nye Slægt, finder man bos den fiirste et meget mu- 

 sculöst, i Midten betydelig tykkere Legeme, en i en skarp Hjul sammentrykt Hug, 

 og en kort, kraftfuld, sammentrykt, nedenunder og oventil skarpkantet Hale; hos 

 Xenodermus er derimod Legemet langstrakt, smækkert, kun lidt varierende i Omfang, 

 Bugen er convex og temmelig bred, og endelig er Halen meget lang og yderst 

 tynd og fiin: kort vi trælle overalt paa Uligheder og aldrig paa Ligheder. Den 

 eneste Overeensstemmelse, man kan finde, er, at begge Slægter have en aldeles 

 abnorm og usædvanlig Skjælbeklædning, men som, vel at mærke, er grundforskjellig 

 bos Slægterne indbyrdes; thi det charakteristiske bos Achrochordus er netop, at 

 Skjælbeklædningen er aldeles eensartet over hele Legemet, medens at Xenodcrmtis 

 derimod udmærker sig ved den overordentlige Forskjcllighed i Skjællenes Form pa» 

 de forskjellige Steder af Legemet. 



