263 



milier, hvori Schlegel deler de g^iftlose Slanger, seer man let, at de to 

 furste lig^esom ogsaa Boaernes Familie aldeles ilslse Isunne komme i Be- 

 tragtning'. Heller ilifce synes der at frembyde sig nogen Analogie med 

 Slægterne Tropidonottis og Ilomalopsis. De sædvanlige, navnligen hos 

 den sidste Slægt forekommende Kjendetegn, mere eller mindre opadven- 

 dende Öine og IXæsebore, hvilke sidste ved en Klap kunne tillukkes, findes 

 ikke hos Xenodernins ] Gjennemsnittet af Kroppen er aldeles forskjelligt fra 

 det hos de 2 ovenfor nævnte Slægter; og endelig synes den lange, tynde 

 og fine Hale kun vanskelig at kunne bringes i Forbindelse med et 

 Ophold i Vandet. Der staae nu 2 Familier tilbage. Jordslangerne og Træ- 

 slangerne, som ved talrige Overgange nærme sig hinanden. Imidlertid 

 synes flere Grunde at tale for at henföre Xenodermus til den sidste Fami- 

 lie, og navnligen til at nærme den til Dipsasslægten, med hvilken den stem- 

 mer overeens i det meget sammentrykte Legeme og den tilrundede Bug, li- 

 gesom der ogsaa i Hovedets Dannelse findes nogen Analogie, ihvorvel 

 dets sammentrykte Form og de smaae Öine paa den anden Side atter 

 frembringer en Ulighed, og minder noget om denne Deels Udseende hos 

 forskjellige Viperarfer, 



