Mßet vidlloftijfe, os saa godt som ubeltjendte, Indre af Grönland lig^gfer 

 for störste Delen og- sandsynligviis for evige Tider begravet under de 

 limaadelige lis- og Snemasser, hvilke man i Landet selv har givet IVavn 

 af lisblinken. Kun enkelte, nögne og for det Meste utilgængelige. Fjeld- 

 toppe rage hist og her frem af det eensformige lisdække, der ellers 

 skjuler Alt uden Undtagelse i denne uhyre Örken. Kystlandet derimod, 

 tilligemed de udenfor dette liggende talrige Öer og Holme, viser sig en 

 Deel af Aaret igjennem meer eller mindre iis- og snefrit. Alt efter den 

 sydligere eller nordligere Beliggenhed. Dog have de grönlandske Kyster 

 i Almindelighed til enhver Aarstid et vildt og sönderrevent Udseende, 

 som allerede i Frastand bebuder, at mægtige plutoniske Kræfter fortrins- 

 viis have været i Virksomhed, medens dette udstrakte, nu af lis bedæk- 

 kede og af lis omflydte, Bjergland hævede sig op af det arktiske Polar- 

 havs Skjöd. 



At det i Virkeligheden ogsaa forholder sig saaledes, derom over- 

 bevise vi os snart, selv ved en blot flygtig ündersügelse af Grönlands 

 geologiske Beskaflenhed. Næsten overalt i den os tilgængelige Deel af 

 Landet finde vi, at de plutoniske og de saakaldte metamorphiske eller op- 

 rindelig neptuniske, men senere ved Indvirkning af underjordisk Ild væ- 

 sentlig forandrede. Formationer have en afgjort Overvægt over de egent- 

 lige og i streng Forstand neptuniske. Ja, ville vi til disse sidste ikke 



