512 



jil (len herömte Stifter af den Froiberg'slîe Skole derved i sin Tid liar 

 ladet sijf forlede til at Lenrejjne d<?nne ældre rode Sandsteen og en stor 

 Deel af Porphyrerne til een og snminc Formation. 



Med Hensyn til de Porphyrer, som jyjennembryde den rode Sand- 

 steen i Omeg-nen af Ijj'alilsko, da ville vi herbefrajjte demi tre særskilte A f- 

 delinjjer, lig^esom vi ovenfor have {jjort med Sandstenen, nemlig' forst de 

 Porpliyrgange, som træde frem i de underste Sandsteenlajj nede ved 

 Fjorden, dernæst dem, som komme tilsyne i de Ijöiere ligg-ende Sandsteen- 

 terrasser, og- endeligen den mægtige Porpliyrmasse, som liar banet sig- 

 Vei op igjennem de ovre Lag af Sandstenen. For imidlertid at fore- 

 bygge en mulig 3Iisforstaaelse, maa jeg her forud bemærke, at de af os 

 saaledes antagne Afdelinger af Porpbyrudviklingen ikke falde ganske 

 sammen med de tidligere for Sandstenen opstillede, og at dette navnligen 

 ikke er Tilfa^ldet med de tvende mellemste Afdelinger. 



Dybest nede ved Fjorden, og i Nærheden af den sædvanlige Lan- 

 dingsplads i det egentlige Igalikko eller den nordvestlige Fjordarm, gjen- 

 nembrydes Sandstenen af tre Porpbyrgange, den ene af tre, den anden 

 af sex og den tredie af otte Fods Ma-gfighed. De stryge alle tre fra det 

 retvisende N. IV.V. i det retvisende S. S. O. I disse Porpbyrgangc er 

 den tætte Feldspathmasse, som indeslutter de, i det Hele ikke synderlig- 

 talrij>-e, graalighvide Krystaller af den samme Substants, sædvanligviis 

 af en rodbruun Farve, i hvilken der dog som oftest kjendeligen blander 

 sig noget Graat. Hos Porphyren kan der naiurligviis ikke være Tale 

 om nogen Stratification ; men, paa en 33aade i Stedet for en saadan, har 

 den rodbrune Porphyr tre særdeles regelmæssige Afsondringsflader at 

 fremvise, af hvilke den ene lober parallel med og de to andre staae lod- 

 rette paa Gangenes Sidevægge. Derved bliver Porphyren deelt i paral- 

 lelopipediske Stykker, som temmelig ofte have baade Form og Slorrelse 

 lilføllcds med vore sædvanlige Muurstene. Paa Afsondringsfladerne er 

 Porphyren næslen altid mörkere farvet end inde i selve Massen, og 



