315 



kumme frem for Dagøen, viser denne Ka-mpegang selv i Afstand sit mæg- 

 lige Udgaaende, der bestaaer af nogne Steenniasser med en stærkt convex 

 Overflade. Ved deres grönne Farve danne disse Masser en iüinefaldende 

 Modsætning til deres nærmeste Omgivelser af rod Sandsteen, og ved de- 

 res aldeles sterile Udseende en ikke mindre paafaldende til den for Grön- 

 land usædvanlig frodige Vegetation der i IVærheden. 



Den mægtige Porpliyrgang, vi her have for os, stryger fra IV.' V. 

 i S.O., altsaa i den samme Retning, som de i det Höieste et Par Fod 

 mægtige Gange af den sorte Porphjr. Ellers har den kun Lidet til- 

 fælleds med enten disse sidste eller de i det Foregaaende afhandlede 

 Gange af bruunrod Porphyr. Farven have vi allerede ovenfor angivet: 

 det er den grönne. I Stedet for at den rode og formodentligen ogsaa 

 den sorte Porphyr skylde Jerntveillets Tilstedeværelse i Grund massen 

 deres Farve, er den grönne Porphyr uden Tvivl farvet af Jernets Forilte. 

 Næsten igjennem dens hele Masse er denne Porphyr af en, undertiden 

 endog temmelig reen og dyb, grön Farve. Det er kun undfagelsesviis, 

 at den antager en bruunrod Farve, nemlig der, hvor den kommer i Be- 

 röring med Sandstenen. Denne har rimeligviis tilstedet den atmosphæ- 

 riske Luft Adgang, og derved gjort det muligt for Jernforiltet at gaae 

 over i en höiere lltningsgrad. Paa sine Steder rober Grundmassen af 

 den grönne Porphyr et Slags Tilböielighed til at blive porös; men i 

 Regelen er dette ikke Tilfældet. 1 den tætte Masse have Feldspathfery- 

 stallerne udskilt sig i stor 3Iængde og ligge ligesom pakkede paa hin- 

 anden; de ere grönlighvide af Farve og ikke, som Feldspathkiystallerne 

 i de sorte og rode Porphyrer, graalighvide. Den almindelige Svovlkiis, 

 hvoraf jeg i de sidstnævnte Porphyrer ikke har fundet det ringeste Spor, 

 forekommer af og til i den grönne Porphyr, dog hverken i Mængde eller 

 udkrystalliseret. 



Inden vi her forlade Igalikko, den derværende rode Sandsfeen og 



Porphyrerne, som have gjennembrudt den, troe vi endnu med nogle faa 



Rr* 



