316 



Ord at burde omtale en Porphyr, der ligeledes forekommer i det Indre 

 af denne Fjord og- venteligen paa en eller anden Maade staaer i Forbin- 

 delse med Gangporphjren, uagtet den hidindtil kun er fundet under 

 ganske andre Forhold, nemlig ene og alene som Ruilesteen. Paa den 

 Landtunge, som deler det Inderste af Igalikko Fjorden i tvende Arme, 

 og som blandt de Indfödte (urer Navn af Akkudliarusek, omgives de tem- 

 melig höie Fjelde langs med Stranden af et lavt Underland, der for störste 

 Delen synes at bestaae af löst Sand. Dette indeholder en stor Mængde 

 Kuliestene, blandt hvilke forskjellige Porphyrer spille en ikke ubetydelig 

 Rolle. Af disse har en allerede i længere Tid været Mineralogerne be- 

 kjendt som den , der indeslutter Krystaller af et for Grönland eiendom- 

 meligt Mineral, nemlig Gieseckiten, og desforuden, men ulige sjeldnere, 

 Krystaller af en, i Almindelighed teglsteenröd farvet, Orthoklas-Feld- 

 spalh (^Feldspath quadrihexagonal HanijJ. Denne Porphyr er af en mat 

 rodlig Farve og af et mindre friskt Udseende end Gangporphyren: un- 

 dertiden viser den endog tydelige Spor af en begyndende Forvittring. 

 Som en Folge af dens ringe Consistents, lade baade Gieseckit- og Ortho- 

 klas-Krystallerne sig med Lethed og ikke sjelden ganske hele og ubeska- 

 <iigede bryde ud af Bjergarten. Paa en Excursion til Akkudliarusek har 

 jeg i Sommeren 1828, ikke langt fra den allerede tilforn kjendte Gie- 

 seckit-Porphyrs Findested, truffet Rullestene af en fra hiin noget forskjellig 

 Porphyr, der turde have et ligesaa stort Krav paa Mineralogernes Op- 

 mærksomhed. Denne smukke Porphyr er af et langt friskere Udseende 

 og af sortegraa Farve. Foruden temmelig store og næsten hvide Feld- 

 spathkrystaller indeslutter den sexsidige Prismer af et grönligt og fedt- 

 glindsende Mineral. Dette er dog ikke andet end Gieseckiten, som i 

 denne sin friske Tilstand ved Glands og Farve viser en paafaldende Lig- 

 hed med den gronne Elæolith fra Laurvig. Ogsaa i Haardhed og i 

 Vivgtfylde nærmer den friske Gieseckit sig betydeligen til Elæolithen, 

 hvilken sidste ligeledes, men rigtignok kun en eneste Gang, saavidt vi vide, 



