XXXV 
hele Halen bliver noget fladtrykt, og hænger ned i en Halvbue; Dyret seer ud som en 
Halvkrabbe, Af Kjævefådderne ere kun to Par anvendte til Bevægelsesredskaber. 
Dannelsen er aldeles analog med den, som blev beskrevet ved Pagurus; det er Palpus 
flagelliformis, som er uddannet til en Aarefod. Disse Füdders Forandring i det andet 
Stadium er aldeles lig den, som finder Sted hos Pagurus i samme Periode. Saasnart 
Aarefådderne og Halen faae deres forandrede Form, hvorved de ophöre at. være Bevæ- 
gelses-Organer, træde de virkelige Födder i Virksomhed. 
Begge disse Decapodformer, Pagurus og Hyas, have saaledes en nôie over- 
eensstemmende Udviklingshistorie efterat de have forladt Ægget: En fårste Periode, 
hvori de ere langhalede, og bevæge sig ved Kjævefåddernes Aarer og ved Halen; de 
svömme raskt i Vandet fornemmelig imod Havets Overflade; en anden Periode, i hvilken 
de ere Halvkrabber, som holde sig svævende i Vandet formedelst Haleappendices, og 
kravle i Vandet, men i en dybere Region, med deres lange Gangfödder;  endelig en 
tredie Periode, hvori de begge maae som Krabber krybe paa Bunden af Havet ved 
Hjelp af deres stærke Gangfödder, og hvori Halen taber al Betydning som Bevægel- 
sesorgan. 
I Henseende til disse Arters Opholdssted bemærker Hr. Steenstrup, at de 
forekomme saavel nærved Stranden, som paa flere Miles Afstand fra samme ud i det 
aabne Hav, paa en Dybde fra faa Favne indtil 50; paa de lavere forekommer blot 
Hanner, og det er i Fölge gjentagne Undersögelser af flere hundrede Individer kun 
tilfældigt, at en Hun træffes deriblandt. Det synes som en Vandring maa finde Sted 
henimod Parringstiden, og efter denne en Vandring af Hunnerne imod Dybet. At de 
sidste maae være i Overllödighed paa disse Steder, sees af den Mængde ægbærende 
Hunner, som man skjærer ud af Maven af de Fiske, som ere fangede sammesteds. 
Han har ogsaa overbeviist sig om at de ere yng!edygtige i en meget ung Alder, thi 
han har truffet Individer ægbærende, som kun have faa Liniers Længde. Man finder 
Yngel og ægbærende Hunner det hele Aar igjennem, 
De udgjöre begge Torskens kjæresté og fornemste Föde, hvortil endnu komme 
Tveskaller og Univalfer, dog hvad de sidste angaaer, traf Hr. Steenstrup dem vel i 
stor Mængde i Maven og Tarmekanalen, men de bare umiskjendelige Tegn til, at de 
havde været beboede af Pagurus-Arterne. 30 til 40 Arter Univalver har han saaledes 
seet optagne af disse, men ingen hyppigere end Arterne af Tritonium, Littorina, Mar- 
garita, Trochus og Natica, fornemmelig de sidste; ikke een iblandt Hundrede vil man 
træffe med Laag, et tydeligt Beviis paa, at de ikke ere slugte med deres virkelige Dyr. 
bt 
