LIV 
Overeensstemmelse med Pyrenæerne, og det er rimeligt, at den ogsaa gjelder 
for Balkan. 
Nogle af Alpernes Naaletræer komme igjen i Apeninernes höiere Regioner, 
medens andre forsvinde med Alpernes Sydgrændse, det sidste gielder om Lærken, 
Zirbeltræet, Rödgranen, og som det synes ogsaa om den almindelige Fyr; hvad den 
førstnævnte angaaer forsvinder endog Slægtformen. I Apeninernes subalpinske Bælte 
fremtræde Former, der deels ere lige, deels analoge med Dværg-Fyrren og Dværg-Enen; 
i Skovbæltet: Hvidgranen, Taxtræet, den corsicanske Fyr (Pinus Laricio) og nogle Ener 
(Juniperus communis, Sabina, Oxycedrus). 
I Apeninernes nederste Bælte (det immergrünne Bælte) samt Kystsletterne 
savnes Alpernes Former med Undtagelse af den almindelige Ene, og nye Former træde 
istedet, nemlig Kystfyrren, Pinien, den aleppiske Fyr, Enen med store Frugter, det 
phæniciske Enebertree og Cypressen (Pinus Pinaster, P. Pinea, P. halepensis, Juniperus 
macrocarpa, J. phænicea, Cupressus sempervirens). Paa Overgangen mellem det immer- 
grönne Bælte og Skovbæltet staaer den calabriske Fyr (Pinus brutia).  Disse Arter 
gjenfindes for störste Delen i den pyrenæiske og græske Halvöe, i Lilleasien og Nord- 
africa, og characterisere saaledes Middelhavs-Floren. Ogsaa synes der at være Over- 
eensstemmelse mellem de Naaletræer, som findes i Apeninernes hdiere Regioner, og 
dem, som forekomme i Grækenlands og Spaniens höiere Bjerge: 
Ved Kort og andre billedlige Fremstillinger sögte Forfatteren at gjåre disse 
Forhold mere auskuelige. 
Ved en kritisk Uudersügelse af Oldtidens Skrifter, fornemmelig af Plinius's 
Værk, troer Forfatteren i de angivne Arter af Fyr at gjenkjende de nærværende Arter, 
med Undtagelse af saadanne, som enten ligne andre saameget, at de kunne antages 
indbefattede under samme, eller voxe i saa afsides Egne, at de bleve Romerne ubekjendte. 
Han antager saaledes Pinus for Pinien, Pinaster for Pinus Laricio og maaskee tillige 
P. Pinaster, Tibulus for P. halepensis og brutia; Teda for P. sylvestris.  Zirbeltræet 
og Dværgfyrren antages ikke at have været bekjendte. Han finder ikke Anledning til 
at antage nogen Forandring i Henseende til Arternes geographiske Fordeling. I Plinius’s 
og Vitruvius’s Skrifter troer Forf. at finde Beviser for, at Rödgranen i Oldtiden ligesom 
nu kun har voxet vild i Alperne, og at derimod Hvidgranen ogsaa dengang har været 
udbredt saavel over Alperne som Apeninerne. Flere Steder hos Vitruvius og Plinius 
tyde hen paa, at Lærketræet i Oldtiden ligesom i Nutidén har været indskrænket til 
Alperne; Cypressen maa antages for et indfört Tree i Ilalien, men det lader sig 
= te Bu ee u et ee. 
wee el. ee ot dun m 
