LXIV 
Rörene meget udviklede, og forholdsviis langt större end hos de udvoxne Delphiner. 
Paa Hjernen af det ene bergenske Hvalfoster fandtes et Par betydelige Lugtenerver. 
I et eget Foredrag meddeelte Prof. Eschricht Beretning om en ved Sjellands 
nordvestlige Odde i September d. A. indbjerget Rynkehval påa omtrent 70 Fods Længde. 
Den var fundet drivende dåd i Kattegattet, med Bugen i Veiret, og af Fiskerne strax 
betydeligen forhugget. Ved saa hurtigt som muligt at begive sig til Strandingsstedet 
havde det dog lykkedes ham at bjerge flere vigtige Dele til Artsbeslemmelsen og den 
anatomiske Undersågelse, af Beenraden navnligen Hovedet, Halsen, de forreste Ribbeen, 
nogle Hvirvler, Brystbenet og Tungebenet; desuden en heel Brystfinne, Rygfnnen; 
Barder, flere Stykker Bardekimer, Aortabuen, Luftråret, Stykker af Tarmen og Nettet, 
Penis. Det visté sig, at det var en stor korthaandet Art, altsaa et tredie Slags nordisk 
Rynkehval, forskjellig baade fra den grönlandske Keporkak og den lille bergenske 
Rynkehval (Vaagehval). Den i sin Form meest afvigende Deel af Skelettet var Bryst- 
benet. I anatomisk Henseende havde især Bardernes Væxt kunnet studeres paa de 
store, flade, flossede Bardekimer, der efter Bardernes Affald, stode paa begge Sider af 
Ganen som 400 parallele, tvertlåbende Blade, og især afgave et smukt Skue, medens 
Hovedet med Ganen i Veiret laae under Overfladen af det klare S6vand. Af Tarm- 
kanalen var den störste Deel af Tyndtarmen indtil Blindtarmen bleven undersögt. Det 
Mærkeligste, som denne Deel af Undersügelsen havde frembudt, var, at denne Rynke- 
hval havde den meest forskjellige Form af Tarmens Sliimhinde fra den hos Keporkaken 
og Hyperoodon, nemlig, istedetfor Celler. 6—S overmaade håie, flade Længdefolder 
med meget smaa og adspredte Tarmtrevler, omtrent den hos Marsvinene bekjendte 
Form. Tarmen var overmaade tykvægget, men smal; dens indre Rum var altsaa meget 
trangt, og indeholdt kun en ringe Mængde af en guul, aldeles oplåst Masse. Ved 
Tarmen og Nettet var en stærk og ingenlunde ubehagelig Lugt, omtrent som den af 
Thymian. Hjertet var næsten oplåst af Forraadnelsen, ligesom ogsaa Lungerne, Maven 
og flere andre Indvolde. Derimod var Aorta endnu ubeskadiget; den Botalliske Gang 
viste sig endnu permeabel. Penis havde samme Bygning som hos Delphinerne, uden 
Spor til nogen egen Knogle. 
Prof. Eschricht foreviste Selskabet nogle ham fra Bornholm tilsendte Orme, 
som vare drevne fra et Barn under en heftig Febersygdom, De vare strax blevne 
anerkjendte for at være lig den af Dr. Sulzer beskrevne Diceras rude, og ved den 
anatomiske Undersågelse vare de blevne befundne at være byggede netop saaledes som 
Dr. Sulzer havde beskrevet. Paa Grund af disse Kjendsgjerninger meente Prof. Eschricht, 
