sættes udenfor ledende Forbindelse dermed, erholdtes fra samme Fabrik. Apparatels 
Virkning var ganske, som det var forudsat, og har meget lettet Udbredelsen af den 
Groveske Opfindelse, baade her, og paa adskillige Steder i de tilgrændsende Lande. 
Den historiske Classe. 
Professor Madvig har forelagt Selskabet en Afhandling om den antike (græsk- 
latinske) Metriks Grundbegreber, i hvilken han havde stillet sig det Maal, ved Fast- 
sættelsen af den metriske Rhythmus’s Begreb og Form i Almindelighed og ved Efter- 
viisning af dens Fremkomst i de gamle Sprog af de i disses Udtale givne Elementer 
paa eengang at vinde et sikkrere Grundlag for Bearbeidelsen af den antike Metrik i det 
Enkelte og at gjöre den hele Maade, hvorpaa den antike Versebygning virkede, 
" anskuelig og begribelig (hvilket den efter de almindelige Forestillinger om Forholdet 
imellem de Gämles Vers og den prosaiske Udtale aldeles ikke er), samt herved tillige 
at begrunde en riglig Sammenligning imellem den antike Versebygning og vore Sprogs. 
Tankegangen i Afhandlingen er, sammentrængt i Korthed, fålgende: 
Rhythmus er Overeensstemmelse i en afvexlende Bevægelse, frembragt ved den 
udjevnende Gjentagelse af den samme, Afvexlingen indeholdende, ved Sandsen let opfatte- 
lige Bevægelsesfigur, af Afsnit, der have samme Udstrækning og samme indre Forhold 
imellem de forskjellige og derved Afvexlingen frembringende Grunddele. Allerede i 
Rummet fremtræder ikke blot en symmetrisk Udvikling i modsatte Refninger fra eet 
Punkt, men ogsaa en under Afvexlingen med sig selv overeensstemmende Række i een 
Retning, naar Afsnit, der hvert for sig ere sammensatte af indbyrdes forskjellige rum- 
udfyldende Dele i et let opfatteligt Forhold, gjentages med den samme indre Bygning, 
hvad enten Afvexlingen er frembragt blot ved Grunddelenes Stårrelsesforhold eller, 
under lige Stårrelse, ved andre Egenskaber, f. Ex. Farve. Denne Afvexling og Over- 
eensstemmelse overfårt paa Bevægelse i Tiden og visende sig i dens Afsnit er Rhythmus. 
Forskjelligheden ved de enkelte Momenter af Bevægelsen, som i let opfatteligt Forhold 
danne det Afsnit, der som bestemt Figur og Lov kommer igjen, kan altsaa enten ligge 
i selve Tidsforholdet alene eller, ved lige Tidsudstrækning, i en ånden de enkelte 
Momenter adskillende Eiendommelighed. Naar et Hjul regelmæssig dreier sig saaledes, 
at det i en vis Tid altid gjår en langsom og derpaa to hurtige Omdreininger, i et 
simpelt og bestemt Forhold, f. Ex. de hurtige hver af halv Varighed mod den lang- 
somme, vil heri være en Rhythmus, uafhængig af alle andre Beskaffenheder, enten disse 
gt 
