LXIX 
ledes. Men denne Egenskab ved Stavelserne maa tillige være den i ethvert Sprog 
i Udtalen væsentlige og charakteristiske, som fortrinlig høres og som modulerer ogsaa 
den prosaiske Tale deri, Vers er den Rhythmus, der høres, naar de dertil anordnede 
Stavelser, udtalte tydeligt og bestemt efter den prosaiske Udtale, afficere ved den 
deri fremtrædende Overeensstemmelse i Bevægelsen. (Forresten frembringes Over- 
eensstemmelsen ikke altid umiddelbart ved Gjentagelsen af samme Afsnit, Fod, 
men flere Füdder forbindes til et sammensat Afsnit, der gjentages i Verset, eller 
hele det sammensatte Vers udjevnes ved Lighed med næste Vers eller en Forbindelse 
af Vers, en Strophe finder Udjevningen i Strophens Gjenkomst). = Intet Sprog 
vælger at skrive Vers efter dette eller hiint Princip, uafhængigt af den prosaiske 
Udtale, men kan alene frembringe Vers, efter det i dets Udtale herskende Princip, 
Den metriske Rhythmes Fremkomst ved Anordningen af givne Dele, i hvis Egenskaber 
den viser sig, adskiller den ogsaa derved fra den musikalske Takt, at Pausen, der i 
denne naturligen regnes med, da- blot Tidsmomenterne tælles uden Hensyn til de 
udfyldende Deles üvrige sandselige Beskaffenhed og altsaa det uudfyldte Tidsmoment 
ogsaa kan komme i Betragtning, ikke har Betydning i Verset; thi kun i udtalte Stavelser 
mærkes Modsætningens og Bevægelsens Lov. 
Rhythmens Betydning ligger ikke, hvor Hermann, Boeck og Apel, skjündt ind- 
hyrdes uenige, dog alle have sågt den, i Repræsentationen af et vist andet Begreb eller 
Forhold i Tilværelsen, men i dens eget Væsen som velgjürende Eenhed og Orden i 
Mangfoldighed, som behagelig sandselig Affection og som Indtryk, der fremkalder en 
aandelig Reaction og Bevidsthed. 
Saadanne Charakteristiker, der give Stavelserne en til Rhythmens Frembringelse 
skikket Modsætning, ere nu Åccenten og Qvantiteten.. I Sprog, der udtales som vort, 
er Qvantitetsforskjellen ikke forsvunden, men underordnet, og afficerer ikke Øret som 
det Vigtigste i Udtalen; alle Stavelser kunne altsaa i denne Henseende G Vers) gjelde 
for lige, medens de derimod stærkt og bestemt adskilles ved Betoningen. Rhythmen 
frembringes altsaa ved at anordne Stavelser saaledes, at de ved Betoningen mærkede og 
ikke merkede Stavelser danne ligelange og ligeformede Afsnit (B) *) (eller Combina- 
tioner af Afsnit.) Omfanget af Afsnittet, Foden, er givet, foruden i det almindelige 
Krav paa let Opfattelighed, i Grændsen for Muligheden af at udtale en Række ubetonede 
Stavelser efter en betonet (/ © ©, svingende med Sværdet). Dette er vor Metrik. 
*) Om de Friheder, der kunne tillades, kan i dette korte Omrids ikke tales. 
