LXXXIV 
Enhver, som er noget bevandret paa græske Stæders Ruiner, det ophöiede Sted hvor 
Artemis Frelserindens (Aptéwrdog Iwrsıgas) Tempel, som Pausanias omtaler, fordum 
laae. I malerisk Henseende ere de Levninger af den gamle Stadmuur, som indtage de 
bratte Höider imod Nedafloden, de mærkeligste, og man seer herfra meget tydeligen 
hele Udstrækningen af det, i den anden messenske Krig, især ved Helten Aristomenes’ 
Bedrifter, navnkundige Ira (E’io«), som upaatvivleligen er identisk med det keglefor- 
mige messenske Bjerg paa Neda's venstre Bred og lige over (sydlig) for Phigalia, 
hvor nu den lille Landsby Kakolethri befinder sig paa -et af dette Bjergs lavere 
Terrasser. At have bestemt fundet Beliggenheden af det messenske Ira, som tilforn 
var uvis, blev et af de behageligste Resultater, som vandtes ved de hyppige Udflugter, 
vort lange Ophold ved Templet anledigede. Den lille Landsby Kakoletbris Afstand fra 
Phigalia (Pavlizza) er vel omtrent $ dansk Miil, formedelst de höie Brinker paa begge 
Sider af Nedas Dal, men i lige Linie er den meget nærmere. Beliggenheden er 
romantisk skjån og Beskaffenheden ‘af den Kalksteen,~ hvoraf Bjerget bestaaer, giver 
dette en lys, hvidlig Tone, som stikker paafaldende af imod de lavere, skovbedækkede 
Forgrunde, der nedskraane mod Nedafløden, og kan vel have foranlediget Benævnelsen 
det hvide Bjerg (“000g &gysvvov” Pausan. c. 47, § 6). Endskjöndt faa Ruiner nu 
ere tilbage udvise dog adskillige Terrasser af Bjerget tydelige Spor af ældgammel 
Befæstning, og selv Navnet Kakolethri (af xaxdc 6489005 eller xaxÿ 0As gie) synes 
at tyde hen paa en gammel Tradition om dette Bjergs Beboeres uheldige Skjæbne i 
den fjerne Oldtid. 
Den Hjelp som Phigaléerne, ligesom andre arkadiske Folkefærd, havde ydet de 
betrængte Messenier i disses fårste Krige imod Lacedæmonierne, aarsagede det Hærtog 
mod Phigalia, som Pausanias omtaler (VII, c. 39. $ 2). Lacedæmoniernes Erobring 
af denne arkadiske Stad maa uden Tvivl henregnes til henved Midten af det 7de Aarhundrede 
for vor Tidsregning og nogle Aar efter Indtagelsen af det Messenske Ira (det hvide Bjerg). 
Efterat de fordrevne Phigaléer igjen, ved en liden Hær Oresthasiers höimodige og rörende 
Opoffrelse, hvis særegne Omstændigheder Pausanias fortæller paa samme Sted, vare 
komne i Besiddelse af deres Fædres Stad, synes dette arkadiske Bjergfolk ikke senere 
at have været fortrængt derfra i de fålgende, egentlig historiske Aarhundreder af de 
Hellenske Stammers politiske Forhold, At Phigaléer ikke skulde have deeltaget i Toget 
mod Troja, lader sig vel ikke bestemt slutte af Iliad. IL v. 603—614, men de nævnes 
i det mindste ikke udtrykkeligen iblandt de ni arkadiske Folkefærd som afsendte Strids- 
mænd paa 60 Skibe, hvilke Agamemnon havde overladt til deres Raadighed. 
