LXXXVII 
Jeg har allerede sagt (see ovenfor pag. 43) at Apollonsstatuen (det er: Hovedfiguren 
i Apollonstemplet ved Bassæ) nu er opstillet paa Torvet i Megalopolis.” 
Pausanias antager altsaa, at den smitsomme Sygdom, fra hvilken Phigalia 
befriedes, hvorfor denne Stads Indvaanere, af Taknemmelighed imod den frelsende 
Guddom, lode opfåre det store Tempel ved Bassæ, var den samme Pest som rasede i 
Athen i det 2det Aar af den peloponnesiske Krig, og hvorom vi have den rædsomme 
Beskrivelse i Thucydides’ 2den Bog; og der fremgaaer endvidere af dette Sted tre 
Ting af Vigtighed for Templets og dets Sculpturs Historie, 
1) At den herlige Bygning maa være opfårt efter (men rimeligviis ei længe 
efter) Perikles’ Düdsaar 428 för vor Tidsregning, 9 eller 10 Aar efter Fuldendelsen af 
Parthenon. 
2) At et stort Lys opgaaer, ikke alene over Templets egentlige Architectur, 
men ogsaa over dets decorative Sculptur, fra den historisk sikkre Omstendighed, at den 
attiske Konstner Iktinos var den af Phigaléerne didkaldte Entrepreneur (£oyoAd&ßos) for 
dette Foretagende. Thi af denne Omstændighed bliver det let begribeligt, hvorledes det 
er tilgaaet, at store Rækker Forestillinger af attiske Heltes Kamp med Amazoner og 
Kentaurer, (hvilke slet ingen Forbindelse have med et arkadisk Hyrdefolks Traditioner, 
men derimod ret egentligt have hjemme i Athens Oldsagn) maatte vandre op paa et 
höit arkadisk Bjerg til et derværende Tempels Prydelse, 
3) End ydermere bliver den store Forskjellighed i Stiil og Udførelse, som 
Frisens forskjellige Figurgrupper udvise, heraf forklarlig, thi Tempelfrisens talrige 
Marmorplader, med over et hundrede Figurer, ere sikkerligen ikke udfürte hverken i 
Bassæ etler i Phigalia, men Iktinos har ladet dem udfüre af forskjellige Konstnere i 
Athen, efter Cartons eller andre Modeller, som i største Overflödighed vare forhaanden 
i den konstrige Stad, vel endog i Iktinos’ eget Værksted, og han har derpaa ladet dem 
transportere tilsöes til et Sted paa den triphyliske Kyst ved Nedaflodens Udlöb, hvorfra 
disse Marmorreliefs siden paa Muulæsler transporteredes opad Bjerget, omtrent paa 
samme Maade som disse Konstplader, henimod 2240 Aar derefter, i Aaret 4812, 
vandrede nedad Bjerget til Buzzi paa Triphyliens Kyst, hvorfra de transporteredes 
tilsües first til Zante siden til Malta og endeligen til London, hvor de nu ere opstillede 
i det Britiske Museum. 

