Opkastes det Spörgsmaal: er den Fyr, hvoraf vi her have seet 
alle disse Levninger, aldeles overeensstemmende som Art med den paa 
Skandinaviens Halvöe almindelige Fyr (Pious sylvestris Lin)? eller: er den 
en egen Form af denne? eller endelig: er den en fra denne Fyr aldeles for- 
skjellig Art? da bliver udentvivl det rigtigste Svar: at det er en kun 
i enkelte Henseender lidt afvigende Form af den almindelige Fyr. 
I den foranförte Beskrivele af de enkelte Levninger af Mosens 
Naaletræe vil for Læseren kun findes Lidet, som vilde stride imod An-* 
tagelsen af en fuldkommen Overeensstemmelse mellem dette og den 
almindelige Fyr; men ved en umiddelbar Sammenligning mellem de i 
Törvmosen opbevarede Rester, og de eensartede Dele fra de Naaleskove, 
der for ikke fuldt et Aarhundrede siden bleve plantede her, fremgaae 
nogle Uovereensstemmelser, som ikke tår blive upaaagtede. Saaledes er 
vel Formen af den almindelige Fyrs Kogler meget afvexlende, men disse an- 
tage dog aldrig den korte, mere cylindriske og langstrakte Regleform, som 
alle de fossile Kogler have; hertil kommer den overordenlig tykke Bark 
med sammes tykke Skjæl og Plader, hvilke Eiendommeligheder minde 
om en Form af Fyr, som i de fleste Lande gaaer under Navnet skotsk 
Fyr, og til hvilken man har villet henföre den af Miller beskrevne 
(Dietion. no. 5) Pinus rubra, skjöndt det kan paavises, at Miller har ved 
dette Navn meent den i hele England almindelige Fyr. 
Af de fleste tydske Forstmænd tillegges den skotske Fyr netop 
de Karakterer, hvori det ovenfor vistes, at den i Mosen liggende Fyr af- 
veeg fra de nu hos os voxende. Desuden tilföies der af En og Anden, 
at Skjælsvulsten (umbo squamarum) paa den skotske Fyrs Kogleskjæl skal 
være en firesidet Pyramide med rhombisk Grundflade, hvori den længere 
Diagonal skal gaae i Retningen af Koglens Axe, medens omvendt i den 
rhombiske Skjælsvulst hos den almindelige Fyr (eller Pinus sylvestris 
Linn.) den kortere Axe netop skal have denne Beliggenhed, at Stammen skal 
sjelden være rank men oftest opstigende, og endelig at Naalene skulle 
Widensk. Selsk, naturvid. og mathem. Afh. IX Deel. E 
