79 
det særlige Forhold paa et eller andet Punkt, eller maaskee Tilfældet 
lave fremskyndet een Træarts Udbredelse eller en andens Forsvinden. 
Vi kunne ikke med nogen Rimelighed antage at en Skovvegeta- 
tion har klædt Brinkerne og de allernærmeste Omgivelser af de saa talrigt 
og tæt ved hverandre forekommende Skovmoser og Skovmosepartier, uden 
tillige at have udbredt sig over og indtaget de mellem disse værende Stræk- 
ninger af samme eller lignende Beskaffenhed. Viser der sig altsaa i de 
nærmeste Omgivelser af Skovmoserne en flere (4) Gange gjentaget Vex- 
len i Skovvegetationen, saa maa denne Vexlen sikkert ogsaa have fundet 
Sted over al den Deel af Landet, over hvilken Skovmoserne ere fordeelte, 
og dette vil omtrent sige: over det hele Land. Det er ikke allene i Sjel 
lands nordåstlige Fjerding, at Skovmoserne ere saa talrige, at de danne 
et karakteristisk Træk i den hele Egns Physiognomie; i Fyen synes de 
ikke sjelden, og i Jylland forekomme de i Mængde, ligefra det saakaldte 
Höievendsyssel, fra hvilket det lave Hornsherred strækker sig imod Nord, 
over alle, saavel åstlige som vestlige Partier") af de store jydske grusede 
Strækninger lige ned til Veile og Colding. I Hertugdåmmerne Slesvig 
og Holsteen**) ere de ligesaalidet tilbagetrængte. Antage vi nu, hvortil 
det forekommer mig at vi ere fuldkommen berettigede, at Skovene flere 
Gange have skiftet Udseende over næsten den hele Udstrækning, vort Füde- 
land indtager, saaledes, at der ved hvert Skifte er fremkommet et 
Skovdække, som har været meget forskjelligt fra det foregaaeude, da nödes 
vi tillige til at indrömme, at denne Forandring omtrent i eet og samme 
*) Man see i denne Henseende det 22de Capitel af alle de ved det Kong. Landhuushold- 
ningsselskab udgivne Amtsbeskrivelser, og man vil neppe finde noget Amt, hvori jo 
omtales den Mængde af Træstammer af Birk, El, Eg, Fyr (og Gran??), som findes 
i Törvmoserne, men uden nôiagtigere Angivelse af Forholdene. 
**) Den store ‘‘Hammelmoor” paa Grændsen af Herskabet Pinneberg og Grevskabet 
Ranzau er oftere heskrevet, og Dau har efter eget Oiesyn leveret fortræffelige Data, 
som tillade at drage mange Paralleler mellem denne Mose og de större Skov- og 
Lyngmoser i Vensyssel. Sml. I. H. Chr, Dau: Neues Handbuch über den Torf. 
Leipz, 1823- Pag. 43—49. 
