85 

i Törvmoserne beskrives saa nôie, at Punktet i Törven, paa hvilke de 
bleve fundne, Törvmassens Sammensætning og Dybde, og (med Hensyn 
andre Exempler: Jettinden Skade kaldes af Eywind Skaldaspiller Jårnskog, hvilket 
Oversætterne gjengive med Jernskoven og tilfoie, at Skov var Skjaldene et Ynd- 
lingsbillede paa en Melt), naar ikke ved Skov tænkes paa Skovens faste Ved, et 
Billede, som forstærkes ofte, saaledes som her, ved et Tillægsord: Jernved. (Smlgn 
Begrebet af: at skove.) — Man maa vel vogte sig for at sammenblande Navnene 
paa denne Endelse med dem paa -tved (thweth), Bregentved, Nestved (Nestweith 
a: Rlöften i Næsset eller det gjennemskaarne Næs). 
-mark, i Flt, -marke, hruges vel nu stadig om græsgroede eller dyrkede 
Marker, men oprindelig betydede det stor og sammenhængende Skov (isl. mörk); 1 
denne Betydning staaer det i Egemark (Eghemarkæ), Tagmark (i Thy, en udstrakt 
med meget høie Ror (Tag) bevoxet Kjærflade. 
-ryd, -röd eller rud (i ældre Tider -röth eller ruth) betegner egentlig et 
aabent og opryddet Sted (rjodr, af rjoda, at oprydde) i en Skov, og dernæst op- 
dyrket Land, og angiver, at der paa den samme Plet tidligere var Skov eller Riis. I de 
deraf sammensaite Stednavne ligger deels Navnet paa den, der ryddede Pletten (As- 
mund, Trygve, Sölve): Asminderöd, Tryggeryd, Søllerød (Silweruth) m.fl., deels Be- 
tegnelsen af den! Træart eller det Plantedække, som blev bortryddet: Birkerød, 
Esperöd, Bregneröd, 
Forbigaaes med Taushed bor ikke de tvende Endelser -löv og -holt, da de saa 
almindelig, selv af Kyndige i vort Sprog, ansees for at have Betydning af Skov, 
det förste som en Slags poetisk Omskrivelse for Skov, det sidste som en dausk 
Form af det tydske Holz. 
-lüv, -lev, -lef, -leif og -le har Prof. N. M. Petersen for længe siden viist, at 
være det gammeldanske lefd og lef, der betyder arvet Eiendom, Arvegods, hvorfor 
vi næsten altid finde det i Stednavnene tilhængt et Nom, proprium: Tryggelöv 
(Thruggeleve); Flovle (Floveleve); Hellesle kunde da være Helgeslev. Kongslev er 
altsaa ikke Kongens Skov, men Kongens arvede Gaard, og med Kunungslef betegnes 
i Jordebögerne, Kongsgaardene, a: Kongens Arvegods. Denne Endelse kan altsaa 
nærmest sammenlignes med Endelserne: -löse og -lös (ved Omsætning ofte -else, -els) 
og -köp, -kjøb Cisl. kaup), men begge betyde betalt og kjøbt Eiendom. Foruden 
Eiernes Navne, findes i Stednavnene af disse Endelser Egenskaber ved de kjobte 
Eiendomme: Slagelse (Slaulose, hos Saxo Slaglosia 9: Slags eller Aslags Eiendom), 
Jordløse (Jurlöse a: Jures Eie); Wandlöse (Huannlåsæ), Hagelse, Birkelse 0.s v. 
betyde Eiendomme med Overflod af Hvanner (Angeliken, Angelica sylvestris), 
Græsgange og Rirkeskov 0. s. v. 
-holt, -olt, i Fit. holte (isl. holt) forklarer Prof. Petersen lib. cit. p. 74 ved 
Skov, men efter min Mening har Ordet slet intet med Skov atgjôre. Holt betyder 
oprindelig en Bakke, især en stenet, steenrig eller klippet, med Vegetation af Lyng eller 
andet smaat og tört Riis; anden Betydning har det ikke i Islandsken, og saavidt 
jeg har forstaaet Nordmændene, heller ikke i Norge, Den hertil svarende Om- 
givelse har jeg ogsaa fundet ved de Steder, i hvis Navn Ordet forekommer f. Ex. 
Holte og Holt i Sjælland, og de mangfoldige -Holter i det höie grusbakkede Vendsyssel 
(Burholt, Barkholt, Skovholt, Faurholt 0. m. f1.), imellem hvilke lébe smaac Bække. 
L* 
