84 
tilSkovmoserne) Regionen, i hvilken de laae, og saadannne flere Forhold 
bleve omstændelig angivne. Det Kjendskab, man nu har til de forskjel- 
lige Oldtidens Kunstprodukter og til det Tidsforhold, hvori de staae til 
hverandre, vil da snart give vigtige Vink til nærmere Bestemmelse af det 
Tidsrum, da Skovmoserne gik ind i deres sidste Tilstand. 
Hvad nu den tidligste af disse Fortidens Skovvegetationer an- 
gaaer, nemlig Bævreaspens, da ere de Oplysninger, jeg hidtil har kunnet 
skaffe mig om Stammernes Stürrelse og Træernes Væxt, alt for faa, til 
deraf at drage nogen Slutning om Længden af det'Tidsrum, hvori denne 
Treart dækkede vort Land; men tager jeg med i Betragtningen den 
Mængde af Löv, som findes i Moserne, og Tykkelsen af det Lag, hvori 
Lövet ligger, da tår jeg nok fremsætte det som rimeligt, at flere Gene- 
nationer af dette Tree have fulgt paa hverandre. Fra Lillemosens Be- 
skrivelse vil det nemlig erindres, at Bævreaspens Blade ligge ikke blot i 
det tyndbladede Kisellag, men ogsaa i den nederste Halvdeel af det næsten 
lige saa tyndbladede Hypnum-cordifolium-Lag. Ethvert af disse Lags 
tynde Blade er et Udtryk for den hele indenfor en sædvanlig (aarlig) 
Væxtperiode dannede Masse, og betegner altsaa et Aar”). De flere Hun- 
dreder af disse aarlige Tilvæxtblade tillade os altsaa ikke at tillegge Bævre- 
aspens Periode nogen kort Varighed. Oldtidslevninger har jeg aldrig seet 
eller hört omtale fra denne Region afMoserne. For dog at forebygge mulig 
Misforstaaelse, om nogensinde saadanne Levninger skalde findes i Törv- 

der endnu bære Bækkenes gamle Navn Qvissel eller Quessel. Selve Stednavnene 
Lundholt og Skovholt tyde sikkert hen paa, at Endelsen -holt ikke er det samme 
som Skov eller det tydske holz. Den Forklaring, man nu og da giver af Molsteen 
(Holsetaland), at det skulde tilkjendegive, at Indbyggerne i dette Land vare Skov- 
beboere (Skovsaxer a: Holzsates) kan vist heller ikke have nogen Gyldighed; ligesom 
i Holbæk (Holabekkr) er rimelig den forste Deel af Navnet det gammeldanske Hol, 
en stor og lang Banke (isl, Holl). 
Hr. Cand. Knudsen har viist, at Endelserne -holt og holte gaae over i elt og 
elte; Leerelte (Leerolte, Leerholte); paa samme Maade maatte vel Höwelde, som 
Bünderne udtale Hüwlte, betyde Höibakken (quasi Höweholte). 
+) Sml. Prof. Forchhammer, om Martörven. Krôyers nat. Tidsskrift, IB. Pag. 523. 
