86 
der ikke paa et eneste Sted anfüres, ved hvilke Kjendetegn man har 
kunnet skjelne Granstammerne fra Fyrrestammerne*). 
+) Det Kongl. Videnskabernes Selskab har overladt mig til Afbenyttelse og Uddrag 
en af Herr Forstraad Bang som Concursskrift indleveret Afhandling, for hvilken 
Selskabet tilkjendte ham Halvparten af den som Priis udsatte Summa. I denne 
Afhandling, som fornemmelig beskjæftiger sig med Angivelsen af Steder, hvor 
Træer af forskjellig Art findes i Moserne i det Belte af Jylland, som i % af 
Landets Brede ligger mellem Randersfjorden og Viborg, finder jeg oftere nævnet 
Gran, deels ene forekommende, deels i Forbindelse med Fyrren (f.Ex. ved Holste- 
broe (“Dyremosen”), Nederur i Nærheden af Aarestrnp, i Kongemosen, ved Kat- 
balle o. s. fr.). — Med Hensyn til Angivelserne om Granens tidligere Forekomst, 
og de Grunde, hvorpaa disse kunne være stôttede, maa jeg ialmindelighed be- 
mærke, at de Skjelnemærker mellem Fyr og Gran, som hentes allene fra Veddet, 
ikke ere tilstrækkelige, hvad enten man har friske Naaletræer for sig, eller kun de 
i Törvmoserne opbevarede Stammer, Granens tidligere Tilværelse her i Landet 
er først beviist, naar man i Moserne har paaviist Grannaale, Grankogler eller 
Grangrene, og saasandt Granen har været her og ligger i vore Moser, saa maa 
man i disse kunne paavise hele Lag af disse Dele, saaledes som det i det Fore- 
gaaende er paaviist for Fyrren. 
Imidlertid har min Erfaring lært mig, at man, selv om man dybt i Mosen 
finder Grankogler, ikke har noget Beviis for Granens Tilværelse i Mosen. I denne 
Sommer kom jeg nemlig forbi en Mose tæt ved Landsbyen Uggelöse, og bemær- 
kede en stor Overeensstemmelse i Bygning med Lillemosen; jeg bad derfor Torv- 
graverne skjærpe mig en lodret Væg (da jeg næste Dag vilde igjen komme forbi) og 
tillige kaste mig den derved skaarne Masse op paa Kanten af Mosen for at torres, 
Ved min Gjenkomst blev jeg dobbelt overrasket ved den fuldkomme Lighed, de en- 
kelte Lag i Udseende, Sammensætning og Tykkelse viste med Lillemosen, og ved 
at finde flere törvfyldte store Grankogler; paa mit Spørgsmaal til Torvgraverne 
fik jeg det Svar, at “Granpererne,” saavel de store som de smaae, laae paa Bunden 
af Mosen, dog at der var færrest af de store. I den Overbeviisning, at jeg her 
havde, hvad jeg ikke for havde kunnet finde, gik jeg ned i Bunden af Mosen og 
undersøgte de derværende Lag paa det nôieste. Jeg kunde i Fyrrelaget tage saa 
mange Hundreder og Tusinder af Fyrrekogler, som jeg vilde, men ikke en eneste 
Grankogle, og i Laget vrimlede det af Fyrrenaale og Fyrregrene, men ikke en eneste 
Levning af Grantræet, I alle de andre Regioner af Mosen faldt Undersøgelsen ud 
paa samme Maade. I min Forundring herover bebreidede jeg Arbeiderne, at de havde 
villet fore mig bag Lyset, og viste dem nu, at de sönderbrudte Kogler, skjöndt 
Skjællene baade udvendig og indvendig vare törvfarvede, viste et aldeles frisk Ud- 
seende. Deres Svar var, at “det store Slags” altid var friskere, at det laae næsten 
nede ved Bunden, og at der var over en Halvmiil til den nærmeste Granskov. I 
Forening med to af Arbeiderne begyndte jeg da mine Undersøgelser paany, og vi 
fandt da allerdybest i den ene Side flere store Grankogler i en Masse, som synlig 
var sammenæltet af alle de forskjellige Lag, og hvis unaturlige Forhold jeg suart blev 
overbeviist om. Desuagtet kunde Arbeiderne ingen Oplysning give mig om Maaden, 
hvorpaa de vare komne der. Jeg forlod da Mosen, men var neppe kommen hun- 
