104 
dybere og bedre 'Tårvmasse fandtes i et Belte langs med Randen af 
Mosen, at i dette Belte Afstanden imellem Overfladen og Sandet var 
imod S. 41—412 Fod, imod V. 44 Fod, imod NV. 8 Fod, medens den 
største Deel af Mosens Indre kun kan have Middeldybde af 8—9 Fod, 
thi kun imod SÖ., "hvor Törvmassen i det Hele er daarligst, mærkedes 
paa en större Strækning en Dybde af omtrent 12 Fod. Da nu Mosens 
Overflade overalt ved Randen hæver sig meget betydelig, en Hævning, 
som f. Ex. ved Biersted idetmindste paa 4 Miil gav 10—12 Fod, medens 
hele det Indre synes fuldkommen horizontalt, saa sees deraf, at Mose- 
bunden er en Banke, som falder imod alle Sider ned imod Ryaaleiet, 
men at denne Heldning er stærkest imod S. og SV. Kun et Sted i 
denne Mose forekommer der stillestaaende Vande, nemlig de saakaldte 
Gaaseloner. Disse Mosepytters Afstand fra den nordlige Rand antages 
at være I Miil; de have samme Dybde som Mosen, men ingen eller yderst 
tarvelig Vegetation. Paa deres Bredder voxer 'Tranebærbusken med en 
overordenlig Frodighed. i 
Den mindre Vildmose ligger S. for Liimfjorden paa en betydelig 
Slette, som er over 3 Mile lang og næsten 4 Miil bred og strækker sig 
fra denne Fjords Udlåb langs ned imod Kattegattet, kun adskilt fra dette 
“ved en meget smal Landstrimmel, paa hvilken de höie Mulebjerge ligge. 
Kun den sydligste Halvpart omtrent af denne Strækning indtages 
af Vildmosen, der i sin Vegetation stemmer væsenligst med den store 
Vildmose, kun er den nok saa fremmelig. Det indre eller midterste 
Belte er vel endnu i sit Sphagnumstadium, men Sphagnummosset er kort 
og faldende i det Rödlige, hvorved det angiver ikke længere at være i 
sin fulde Kraft og over meget store Parfier seer man de næsten alen- 
lange Kjæruldblade (Eriophorum augustifolium) enkelte, men dog tem- 
melig tætte, hæve sig af Sphagnumtæppet, hvilket Overgangsstadium er 
det meest fremherskende. Belter eller Strimler langs de 2 længere (öst- 
lige og vestlige) Sider ere klædte med Moselyng og Hedelyng og tillige 
