106 
Deel meget bladet og gik over i en kun faa Tommer tyk Sandtörv med 
Rådder af Birk, El og Piil, og undertiden (nærmest ved Mosens Rand) 
af Eg. I Gravene og Söerne viste det sig overalt, at Söbunden og 
Mosebunden er den samme Flade, og frembyder kun faa Ujevnheder. 
Igjennem de 5 Söer (Lillesöen, Birkesöen og Toftesöen) spores dog 
en höiere Ryg, en Rimme, i Retningen fra SV,SSV til NO,NNO. Hvad 
der meest interesserede mig ved denne Mose, var at Eieren Hrr. Ravn- 
borg gjorde mig opmærksom paa at der i Möllesöen, hvor selve Vild- 
mosegaarden er anlagt og har dens bedste Marker, ofte opplöiedes Skaar 
af Leerurner. Ved nüiere Undersögelser fandt jeg ogsaa paa Furerne 
flere saadanne Brudstykker, og i en lille Forhöining paa den svagt bül- 
gende Overflade, hvor man havde opgravet Sand til Gaardens Forbrug, 
saae jeg en Hvælving sat af Haandsteen, og dækket med omtrent 1 Al. 
Sand; under Hvelvingen laae Brudstykker af Urner, Kul, brændte 
Knokler og Aske. Et Gjennemsnit af Terrainet for at vise disse For- 
hold, seer omtrent saaledes ud. 
Fig. VIII. 
Landtunge 




Kattegat 
Under Sandet finde vi en Mængde af de Conchylier, som endnu 
leve i Kattegattet, og saaledes læse vi i Forholdene her 3 tydelige Om- 
vexlinger, som denne Slette har undergaaet: fra Havbund til Birkekrat, 
Vildmose og Såer, og nu Ager og Eng og paany beboet. — I den 
nordlige Deel tiltager den underste bladedè Törv i Masse og ved Gudum- 
lund skjæres meest Mosetürv. 
Hvilke Slutninger drage vi nu med Rimelighed om Maaden, 
hvorpaa hine forskjellige Vegetationer ere forsvundne, og om Tiden, da 
de ere forsvundne, naar vi tage Hensyn til Alt det, der er os bekjendt 
om Træernes Udseende og Væxt og Maaden, hvorpaa de ere bevarede i 
