——— 
—nr 
112 

Selv af indre fra Skovvegetationernes egen Natur hentede Grunde, 
maatte vi sætte disse tidligere Skovbediekninger saa mange Aartusinder 

standen, det betegner, i ældre Tider har været ogsaa her i Landet. Hermed staae 
sikkert de Benævnelser paa meget smaae Skovmoser, som oftere ere forekommet 
mig, i meget nær Forbindelse, nemlig Tyremosen (i Omegnen af Randers) og Dyre- 
mosen (f. Ex, en nær ved Holstebroe) og de ere udentvivl det samme som Tyri- 
moser, hvilket Udtalen synes ogsaa at bekræfte. Navnene paa Byerne Tyrestrup og 
Tyrevæk, Tiersbæk og Tiersted, Tjæreby, have rimelig denne Oprindelse, og ikke 
altid fra Tyr, Tir og Thyra, Man ledes altsaa paa den Formodning, at Stubberne 
hist og her har kunnet levere dem det til Huus- og Baadebygning vigtige Materiale: 
Tjære. At der ved Tiersbæk, i Nærheden af Veile, findes Fyrretræer i Moserne, 
har jeg fra paalidelige Kilder. Netop det Sogn, i hvilket hine Moser forekom, hvori 
Fyrretræerne eller rigtigere Mosefyrrene vare saa talrige, hedder Tolstrup og i 
Nærheden deraf findes et andet Sogn, som hedder Tolne; begge forekomme mig 
at maatte have deres Oprindelse af Toll (sing. Tall), Naaletræer, Disse gjentagne 
Vidnesbyrd i Sproget kunde tyde hen paa, at Fyrrevegetationen havde holdt sig 
længere i det nordligste Jylland, men derimod maa jeg bemærke, at Sproget paa 
dette Sted ialmindelighed liar beholdt langt mere af dets ældste Form og Skikkelse 
end paa andre Steder, og at lignende Benævnelser.ogsaa forekomme udenfor dette 
Strôg. Saaledes finde vi paa Kaartet et Tølløse (Tollosæ 2: Fyrre-Eie, eller 
Eiendom med Naaletræer) i Holbeks Amt, et Tolstrup og et Tolleröd, i Omegnen 
af Ringsted o. fl. St. og det i netop den Retning, hvori de Moser forekomme, i 
hvilke vi fra Dau have modtaget Efterretninger om de staaende Fyrrestuhbes Fore- 
komst. Hermed maa sammenstilles de bekjendte Udtryk paa det hos Danckwarth 
for Aaret 1240 udkastede Kaart over Hertugdommet Slesvig, paa hvilket findes en 
temmelig stor Strækning af Kjærherred, eller de forrige frisiske Udlande, betegnet 
med Skov, og derved tilsat: “Lauter Dannebaume.” Med dette er vistnok ikke 
meent, at enten Danckwarth eller Kaarttegneren Mejer har erholdt Efterretning 
om at Tanne eller Gran voxede der i Aaret 1240, thi saa var det nok blevet be- 
rört i Texten; men da de vilde fremstille Landet som det tidligere var, er det 
rimeligt, at de have benyttet alle Kilder til at udforske dets tidligere Tilstand, og 
saaledes har da sikkert Erkjendelsen af Naaletræerne i Törvmoserne i Omegnen 
givet dem Anledning til, paa Kaartet at betegne den nærmeste Omgivelse af disse 
Moser med en Naaletrævegetation. Tæt ved disse formeentlige Naaleskove fore- 
kommer et Sted, benævnet Buchslundt, der antyder Arten af den i Herredet væ- 
rende ringe Trævegetation. Dette Udtryk hos Danckwarth kan da ikke afgive noget 
Stöttepunkt for dem, som antage Granen tidligere har voxet hos os; men denne An- 
tagelse kunde bedre stötte sig ved de mange Stednavne, som ikke uden Rimelighed 
kunne være beslægtede med og afledede af Tanne, nemlig Tandrup, Tannerup, Ta- 
num, Taanum o. fl, Ved et Blik paa Danmarks Kaart synes disse Navne fornemlig 
at fordele sig over den vestligere Deel af Landet, eller hvad som ligger Vest for 
Landets frugtbare Oststrækning. Endnu bör tilföies, at flere af de Byer og Steder, 
hvis Navne ere sammensatte med Bar- (Barremose o. fl.) maaskee have Oprindelsen 
til Navnene fra det gamle Udtryk for Naale eller Naaletræernes Lov: Barr. 
Flere löse Angivelser om en langt senere Forekomst end den her formodede 
af Naaletræerne bör man vel neppe lægge Vægt paa: f. Ex. Aalborg Amt Oec. Be- 
