129 
ved Antallet af Tænderne stemmer med V. nigricans P. Max, men som 
i Detaillen af disses Bygning lettelig adskiller sig fra denne. 
| Endelig har selv den sidste og üverste Familie i Pattedyrklassen, 
Abernes, modtaget nogle Forögelser, der vise, at denne Familie i hiin 
Periode ei stod tilbage for de andre i Mangfoldigheden af dens Former. 
To Arter ere tilkomne til denne Familie; den ene henhörende til Slægten 
Jacchus, og af samme Stårrelse som den her nulevende Art, Jacchus 
penicillatus; den anden til Slægten Cebus, noget större og meget for- 
skjellig fra den herlevende Art, Cebus cirrhifer Pr. Max. 
Det samtlige Antal af fossile Arter af Pattedyrklassen fra denne 
Egn er nu steget til 102, medens Tallet af de nulevende ikkun belåber 
sig til 88. Endnu större er Misforholdet naar vi tage Hensyn til Slæg- 
terne, der forholde sig som 51 til 59. Forverdenens större Rigdom paa 
Arter og Mangfoldighed af Slegtsformer bliver saaledes stedse mere 
paafaldende, jo dybere vi trænge ind i vort Bekjendtskab med den. End- 
videre belærer os dette Tillæg, at den Formodning, der maaskee kunde 
-have opstaaet hos flere, åt de hüieste Familier i Pattedyrklassen, Flagger- 
musenes og Abernes, i hine Tider vare forholdsviis mindre talrige end 
i vore Dage, stedse taber mere af sin Sandsynlighed, idet hiin har faaet 
en betydelig Tilvæxt, og denne alt er traadt ind i Tallet af de Familier, 
som frembyde en större Rigdom for hiin end for nærværende Epoke. 
Endelig tillader jeg mig at udpege blandt Resultaterne, hvortil mine se- 
nere Iagttagelser have ledet, det nye Bidrag (Hesten), der er tilkommet 
til Bestyrkelse og Udvidelse af den interessante Kjendsgjerning, jeg ofte 
har havt Leilighed til at gjøre opmærksom paa, nemlig Tilstedeværelsen 
i hine Tider af Dyreformer i den nye Verden, der i nærværende Skab- 
ningsperiode ere eiendommelige for den gamle. 
Vid. Sel. naturvid. og mathem. Afh. IX Deel. R 
