
Tændernes Længdeaxe ei ganske parallel med Ganens, men de ere stil- 
lede noget skraae, saa at den indvendige convexe Side tillige vender 
noget fortil, og den udvendige concave tillige, noget bagtil. 
Den anden Tand i Overkjæven afviger fra de andre i Form, idet 
den paa sin convexe Side bærer en stærk fremspringende afrundet Længde- 
kjöl, hvorved Gjennemsnittet af denne Tand bliver trelappet, og den ind- 
tager et stårre Rum end de andre. Tienderne i Underkjæven ere af 
Form som de i Overkjæven, men stillede omvendt, saa at den convexe 
Side vender udad og bagtil, den concave indad og fortil. Den sidste 
Tand i Underkjæven adskiller sig fra de andre ved den samme Charakteer, 
der udmærker den anden Tand i Overkjæven, nemlig ved en stor Længde- 
kjöl paa den indre Side, der ligeledes bevirker, at Gjennemsnittet af denne 
'Pand forestiller en trelappet Figur, og at den i det Hele bliver stürre 
end de andre Tænder. Nest efter den fjerde eller sidste Tand i Under- 
kjeven fölger i Størrelse den første sammesteds, hvilken ogsaa i sin Form 
noget afviger fra de üvrige derved, at den bueformige Böining af den , 
lange 'Tveraxe er langt stærkere, saa at denne Tand næsten kommer til 
at staae paa tvers i Kjæven. 
Naar Rjæverne lægges paa hinanden, falde Tænderne af Overkjæ- 
ven noget foran dem af Underkjæven. 
Hvad Strukturen af Tænderne angaaer, da bestaae de af tre for- 
skjellige Lag. Yderst ligger en tynd Skal af Bark- (Cortical-) Substants; 
derpaa fölger et tykt Lag af Email, der udvendig er fastere, indadtil 
bliver språdere end denne Substants sædvanlig viser sig. Den indre 
Kjærne dannes af en meget spröd Masse, der synes at svare til den 
egentlige Beensubstants. 
Sammenlignes nu Platyonyx med Hensyn til Tandsystemet med 
de nulevende Slægter af de slöve Dyrs Orden, da udgaae fölgende 
Resultater. k 
For det første udelukkes fra al Sammenligning Slægterne Myr- 
Vid. Sel. naturvid, og mathem. Afh. IX Deel. " 
