KN 
Dog, Grændserne for nærværende Overblik byde mig at standse 
disse Betragtninger, saamegetmere som andre herhenhörende Under- 
sögelser ere omstændeligen behandlede i foregaaende Afhandlinger. Det 
vil vist af ovenstaaende Bemærkninger være klart for enhver forud uind- 
tagen Sagkyndig, at den uomtvistelige Plads, som de undergaaede Slægter 
Coelodon, Megalonyx, Platyonyx og Megatherium bør indtage i Dyrenes 
Række, er i Familien af Dovendyrene, ja, betænkes, at de fleste af de 
Punkter, hvori de afvige fra disse, ere saadanne, der ere eiendommelige 
for dem, og som tjene til at gjåre dem endnu fuldkomnere skikkede til 
at fore den Levemaade, som deres nulevende Efterbilleder före, saa 
synes man endog i visse Henseender berettiget til at betragte dem som 
dannende den egentlige og sande Kjærne af denne Familie, skjöndt de i 
“andre Henseender vise en vis Tilnærmelse til Myrebjürnene. Derimod 
til Bæltedyrenes Familie er mig ingen anden Tilnærmelse bekjendt end 
den forhen omtalte, at hos Platyonyx Baghovedbenet ei deeltager i Dan- 
nelsen af Hjerneskallens övre Hvælving (hvad imidlertid kun er en relativ 
Tilnærmelse, nemlig indenfor de slåves Orden, da udenfor denne Orden 
dette Forhold findes hos mange Dyr), og at hos Megatherium Skinne- 
og Læggebenet ere sammenvoxne oven- og nedentil. Jeg troer derfor 
at enhver med mig vil erkjende, at Cuvier's Bestemmelse af disse Dyrs 
Plads var fuldkommen rigtig”). 

+) Jeg kjender ikkun Hr. Blainville's Afhandling af et, som det synes, udforligt Udtog 
i Annales des sciences naturelles, partie zoologique, Tome onziéme p. 113, betitlet: 
Recherches sur Pancienneté des Edentés terrestres à la surface de la terre par 
M. de Blainville (Extrait). Da jeg i dette Udtog ikke finder (med Undtagelse af 
Megatheriets Pandserbeklædning) et eneste Beviis for hans Anskuelse af dette Dyrs 
Slægtskab med Tatuerne, er jeg ei i Stand til at vurdere disses Gyldighed; men 
jo mere Beviserne mangle, desmere overraskedes jeg ved de uventede Resultater, 
hvortil Forfatteren er kommet, saa meget mere som disse ere fremsatte i en meget 
afgjörende Tone, ja med bidende og satiriske Udfald mod den Cuvier’ske Anskuelse, 
saavelsom personlig mod dennes Grunder og Tilhængere. Det er mig derfor endnu 
stedse en Gaade, paa hvilken Grundvold Sætninger ere byggede, der synes saa 
stridende mod Naturen, som de folgende, hvilke jeg ei kan afholde mig fra at 
udhæve: “Dans l’histoire du squelette gigantesque de Madrid on s’est laissé guider 
par des principes erronnés, quoique spécieux, au point qu’on est arrivé à en faire 
