resultaterne, som jeg troede mig berettiget til at uddrage af mine Under- 
sögelser over Forholdet af denne Verdensdeels uddöde Dyreskabning til 
den nulevende, jeg mener Tilstedeværelsen i hine Tider af Hyænen i 
Brasilien. Dette Factum lider en Modification, idet det Dyr, jeg hidtil 
saae mig nödsaget ‘at henføre til Hyæneslægten, ved senere fuldstæn- 
digere Bekjendtskab har viist sig tilstrækkelig forskjellig fra dette Dyr, 
for at burde danne en egen Slægt, hvilken imidlertid i denne Verdens- 
deel synes at have indtaget den Plads, som hiint graadige og üdelæggende 
Rovdyr indtager i den gamle Verden. 
Jeg havde udtænkt for dette Forverdens Dyr Slægtsnavnet Hyæ- 
nodon, for ved Navnet at minde om den frappante Overeensstemmelse, 
der finder Sted imellem den og Hyænen i Dannelsen af endeel af dens 
Tandsystem, men jeg erfarer, at dette Navn alt har været anvendt, og 
med endnu mere Grund, af DHrr. Laizer og Parieu paa et Rovdyr af 
Palæotheriumperioden fra Tertiærkalken i Auvergne. Dens Skæretænder 
(Tab. XXX VII fig. 1—4) adskille sig ved første Öiekast fra dem af de 
to her nulevende Slægter af store Rovdyr, Katte- og Hundeslegten, 
idet de hos hine ere meiselformige, hos disse have en trelappet Rand, 
hvorimod de paa det fossile Dyr ere spids-coniske, og bagtil forsynede 
med to ved en Længdefure adskilte Forhöininger, et Forhold, der blandt 
store Rovdyr kun findes tilnærmelsesviis hos Björnen, men i sin Reenhed 
hos Hyænen, i fuldkomneste Overeensstemmelse med det fossile Dyr. 
Disse Tænder, tilligemed nogle af de forreste Kindtænder, hvilke ogsaa 
vise stor Overeensstemmelse med Hyænens, vare det eneste, jeg i lang 
Tid kjendte af dette Dyr, og jeg tilstaaer, at jeg var langt fra at for- 
mode, at det i andre Dele skulde vise sig saa forskjelligt fra den Slægt, 
det först syntes at antyde. Vel besad jeg et Stykke af en forunderlig 
Hugtand, der vakte hos mig Formodningen om Tilstedeværelsen af et 
særegent Rovdyr i hine Tider, men da denne Hugtand mindede mere om 
et Dyr, nærgrændsende til Bjørnen, faldt det mig ei ind, at henföre til 
