192 
mit hyæneagtige Dyr saa tilsyneladende modstridende Bestanddele. Senere 
har jeg fundet lignende Hugtænder under Forholde, der ei lade mig nogen 
Tvivl om deres Oprindelse. Et Stykke af en slig Hugtand er afbildet 
Tab. XXXVIE, fig. 5—7 i naturlig Stôrrelse. Den er meget sammen- 
trykt, har en skærende Rand for og bag, og er meget lidet büiet. Blandt 
nulevende Rovdyr findes ikkun en Tilnærmelse til den hos Næsebjürnen. 
Hvad jeg forresten besidder af dette Dyr, indskrænker sig til et Spring- 
been, der i Bygningen holder aldeles Midtveien mellem Kattens og Bjür- 
nens, nogle Mellemhaandbeen (Tab. XXXVII fig.8—10, Tab. XXXVI 
fig. 3—5), der vise en paafaldende Overeensstemmelse i Detaillen af 
deres Bygning med de tilsvarende hos Katteslægten, men i deres Pro- 
portioner kun kunne sammenlignes med dem af de plumpeste Björne, 
samt nogle Fingre og Taaled (Tab. XXXVI fig. 6—7), der ei kunne ad- 
skilles fra Björnens*). Hvad Störrelsen af dette Forverdenens forunder- 
lige Rovdyr angaaer, da kan det maale sig med de störste bekjendte Arter 
af Ratte- og Bjérneslegten; og dets Hugtender**) overtræffe i Størrelse 
langt alt hvad man hidtil kjender af disse Organer hos Nu- og Forver- 
denens Landrovdyr; dets Legemsbygning synes, efter dets Tæer at slutte, 

+) Disse forledede mig i Begyndelsen til at antage Tilstedeværelsen af en större Art 
fossil Björn (foruden den mindre alt tidligere anførte), hvilken jeg derfor nu har 
udströget af Fortegnelsen. 
++) Efter Maal, jeg har taget af Tegningen i Buckland's Reliquiæ diluvianæ, er Hug- 
tænderne af Hyæna spelæa 76, af Felis spelæa 102, og af Ursus spelæus 120 Mili- 
metre lange. Emaillen gaaer paa den indre Side hos den første 30, hos den anden 
42 og hos den tredie 47 Millimetre saa at den övrige större Deel danner Roden af 
Tanden. Det Tab. XXXVIII fig. 5 afbildede Brudstykke af Hugtanden af det her om- 
handlede Rovdyr er 66 Milimetre langt, men det er afbrudt i begge Ender; ud- 
tyldes oventil den manglende Spids, bliver det 0.097; det er beklædt med Email 
lige til sin nedre Ende, saa at det hele Brudstykke viser sig ikkun at hidröre fra 
Kronen, og ei indbefatter noget af Roden; det er derfor muligt, at Kronen endnu 
har fortsat sig længere, men antage vi, at dens Griendse var ved Brudiladen, og 
antage vi for denne Tand som Forhold mellem Krone og Rod det Tal, der udgaaer 
som Middeltal af Forholdet mellem disse to Afdelinger hos de tre nævnte Dyr, 
nemlig som 1:2,5, da faae vi en Totallengde af denne Hugtand af 0,241 (noget 
over 9 Tommer), altsan mere end det dobbelte af Hugtanden hos den store For- 
verdenens Hulebjorn, Ursus spelæus. 
