m 
fremtraadte derimod stærkt, og fortsatte sig gjerne længere tilbage paa 
Rygskjoldet end Tornene, stundom endog næsten hen mod Rygskjoldets 
bageste Rand +). 
Rygskjoldets forreste Rand er altid**) forsynet med et eller flere 
(indtil fire) Par Torne; disse, hvis Spids er rettet frem, kunne have Plads 
tæt over Öjet (Tab. IV fig. 85 a), tæt under dette (Fig. 85, c), omtrent 
midt-imellem dette og Rygskjoldets nederste Rand eller Siderand (Tab. I 
fig. 2 c) og endeligen ved Foreningen af den forreste Rand med Side- 
randen ue 85, d). Honstantest hos denne Slægt ere Tornene under 
.Öjet, thi de savnes ikke hos en eneste af de fjorten nordiske Arter; 
derimod er det meget sjældent at træffe to Par Torne under Öjet. 
Hvor dette Forhold forekommer, opstaaer det üverste af de to Par 
derved, at Öjehulens ***) nederste Vinkel, der i Regelen er tem- 
melig afstumpet og hudagtig (Fig. 85 b), uddrages til en större 
Længde end sædvanligt, og tillige bliver mere spids (Fig. 58 c) og 

+) Paa Grund af det Ovenstaaende mener jeg, at man hos mange Arter ikke kan 
lægge stor Vægt paa Rygkjölens Udstrækning som Skjælnemærke, og at man maa opgive, 
med Milne-Edwards at inddele Hippolyterne i tre Grupper efter dette Forhold. 
Jeg nægter ikke, at der gives Arter, hvor Rygkjôlen altid synes at indtage næsten 
hele Rygskjoldets Længde (blandt de nordiske hôrer H.Sowerbei til denne Gruppe); 
og andre, hvor den altid synes at mangle (dette er maaskee Tilfældet med H. smarag- 
dina). Men hos mange Arter viser Forholdet sig saa utydeligt og ubestemt, at man 
er i Tvivl om, til hvilken Gruppe man skal henføre dem. Hos H.turgida, Fabricii, 
Phippsii o.5.v. har jeg snart fundet Kjol paa den forreste Deel af Rygskjoldet, 
snart savnet den. Hos H. Gaimardii indtager Kjolen snart kun den forreste Halvdeel 
af Rygskjoldet, snart næsten den hele Længde. H. borealis hörer efter Milne- 
Edwards til den Gruppe, som mangler Rygkjöl, medens Owen om Rygskjoldets 
forreste Halvdeel bruger Udtrykket ‘‘subcarinato,,; og virkeligen findes hos denne 
Art oftest en Kjol, skjondt ikke skarp som hos de fleste andre Arter, men noget 
bred og afrundet og almindeligen uden Tænder. Jeg troer, at man saa meget 
hellere kan opgive denne Inddelingsgrund, sum jeg i det Fölgende skal vise, at der 
gives andre, der ikke lade Plads for Tvivl og Usikkerhed. 
++) Idetmindste er ingen Art mig bekjendt, hvor de ganske saynes. 
+++) For Kortheds Skyld kalder jeg her det halvmaanedannede Udsnit af Rygskjoldets 
Rand ved Øjets Rod Öjehulen, uagtet Talen her naturligviis ikke kan være 
om nogen egentlig Ojebule. 
