221 
Kr.), og bedækker Enden af dette aldeles; dets Form er langstrakt, i 
Enden stumpt afrundet; den indre Rand mere eller mindre udbuget, 
tet besat med Börster (ligesom ogsaa Enden); den ydre lige, i Spidsen 
uddraget til en lang og stærk Torn; saavel Overfladen som Underfladen af 
Vedhænget vise to tydelige Lengdekamme; den indre Deel af Vedhænget 
er mere tynd og hudagtig, den ydre er tykkere, haardere, mere hornagtig. 
De ydre Fölere synes just ikke at kunne yde nogen betydelig Hjælp til Ar- 
ternes Adskillelse, da deres Formforhold næsten gjennem alle Arter vedli- 
geholder sig uforandret, eller dog kun ubetydeligt forandres. Maaskee kunde 
dog Svöbens relative Længde og Ledantal benyttes, dersom det ikke var 
saa sjældent, at træffe Individer, hos hvilke dette Redskab er bevaret i 
sin Fuldkommenhed, og dersom ikke desuden Tællingen af Leddene var 
meget möjsommelig paa Grund af det store Antal. Bedre Skjælnemærker 
kunde muligen hentes for Vedhængets Form, Forholdet af dets Brede 
til dets Længde, Fremragningen af den ydre Rands Endepig, sammen- 
lignet med Fremragningen af Vedhængets afrundede Enderand o. s. v. 
Borstebekledningen langs Enderanden og den indre Rand er hos unge 
Individer længere og tættere end hos ældre, ja forsvinder hos disse sidste 
vel endog paa nogle Steder ganske; hvorfor dette Forhold enten slet ikke 
eller kun med Vaersomhed kan benyttes. 
Rindbakkerne (Tab. 1 fig. 3, 14, 25, Tab. I fig. 49 0. s. v.) ere Kindbakker. 
store og stærke; imidlertid er hos de mindre Arter den nederste Halvdeel, 
eller en endnu större Deel, meget tynd og hudagtig og kun den üverste 
Deel hornagtig. Den egentlige Rjxbedeel danner gjerne en ret Vinkel 
med den langstrakte Roddeel, er i Enden almindeligen skraat afskaaret, hvor- 
ved en stor, lidt konkav, og tillige noget ujævn Tyggeflade opstaaer, hvis 
Rand oftest viser adskillige Indsnit, og er væbnet med endeel Börster og 
Torne, tildeels af en særegen Struktur. Fra Vinkelens Toppunkt opstiger 
i noget skraa Retning indad en temmelig kort og tynd, stærkt sammen- 
trykket Deel (fig. 23 a), hvilken ender med et forskjælligt Antal Tænder 
