259 
viser Gadboret sig som en Længdespalte tæt ved Roden. Rygfladen er 
mere eller mindre karineret langs med (og tæt indenfor) hver Siderand, 
og danner fölgeligen en Fordybning eller Rende mellem de to Kjole. 
Ved dens Rod bemærkes en lille Knude (omtrent lige over det paa Un- 
derfladen sig aabnende Gadbor), fra hvis bageste Rand nogle Börster 
udgaae (Fab. V fig.100, a).  Rjülene langs Siderandene ere altid væbnede 
med et Antal bagudrettede Torne (hos de forskjællige Arter fra to til 
otte Par), hvilke ere benyttede til Arternes Adskillelse, skjündt de ikke i 
ret mange Tilfælde kunne yde nogen betydelig Hjælp”). Ogsaa den 
bageste Rand af det mellemste Haleappendix er væbnet med nogle Torne- 
par (i Regelen tre Par, hos enkelte Arter fire eller to), hvilke saavel efter 
deres Antal som deres indbyrdes Forhold ved enkelte Lejligheder kunne 
*) De Grunde, ifölge hvilke jeg ikke lægger saa stor Vægt paa dette Skjælnemærke, 
som Andre synes at tildele det, skjöndt jeg ingenlunde nægter, at det undertiden 
kan bruges, ere, forst: at Torneparrenes Antal ikke viser stor Afverling gjennem 
Rækken af Arterne. Hos de fjorten nordiske Arter, som nedenfor beskrives, har 
cen regelmæssigen to Par Torne, een otte Par Torne, de üvrige tolv Arter fire 
eller fem Par Torne, Og de to Arter, som her adskille sig ved Torneparrenes An- 
tal, ere saadanne, der skjælne sig fra Hoben ved saa mange andre Ejendommelig- 
heder, at man uden alt Savn kunde undvære den fra Tornetallet hentede Hjælp, 
Dernæst er Tallet temmelig varierende hos samme Art, og det er endog meget 
hyppigt, at den højre Rand af Halevedhænget har et fra den venstre Rand noget 
forshjelligt Tornetal; hvorfor man, naar man kun har et ringe Antal Exemplarer 
til Undersøgelse, ikke er istand til at bestemme det regelmæssige Tal af Torne- 
parrene. Et Exempel maa oplyse dette. Ved fürste Undersøgelse af H. polaris 
havde jeg kun tre Exemplarer til min Disposition: det ene af disse viste sex Par 
Torne, det andet fem Torne paa den ene Side og sex paa den anden, det tredie 
fire paa den ene Side og sex paa den anden, Skulde noget regelmæssigt Tal heraf 
uddrages, saa maatte sex Tornepar vel antages som saadant; men ved senere at ud- 
strække min Undersøgelse over et stort Antal Exemplarer, fandt jeg, at fem Par 
var det regelmæssige Tal. En halv Snees Exemplarer er ofte ikke tilstrækkelig til 
at fastsætte Normaltallet, og jeg er derfor i Usikkerhed om det hos tre eller fire 
af de nordiske Arter, Jeg vil endnu [hente et Exempel fra H, Gaimardii: af 28 
undersøgte Exemplarer havde kun 8 det samme Tornetal langs begge Rande af 
Halevedhænget (fem det normale Tal, fem Par, tre derimod fire Par), de övrige 
tyve fremböde paa höjre Rand et andet Tal end paa venstre. Endnu kunde nian 
maaskee mod dette Skjælnemærke indvende, at det ofte hos mindre Arter er tem- 
melig vanskeligt, med Sikkerhed at tælle Tornetallet, og at man derfor, for at ud- 
strække Tllingen over et stort Antal Individer, maa opoflre eu ikke ubetydelig Tid. 
